Andrew Hall

(ukážka)

Copyright© 2000 by Andrew Hall

Copyright© 2013 for the Czech edition by Stanislav Plášil – nakladatelství VIKING

Copyright©2013 Cover by qelb

Všechna práva vyhrazena. Žádnou část této knihy není dovoleno použít nebo jakýmkoli způsobem reprodukovat bez souhlasu autora či nakladatele.

ISBN: 978-80-7482-074-8 (ePUB)

ISBN: 978-80-7482-075-5 (MOBI)

ISBN: 978-80-7482-076-2 (PDF na CD)

Předmluva

I

II

III

IV

V

VI

VII

VIII

IX

X

XI

XII

XIII

XIV

XV

XVI

XVII

XVIII

XIX

XX

XXI

XXII

XXIII

XXIV

Další knihy nakladatelství VIKING

Edice CONAN

Edice Učte se anglicky s vtipem

Edice Borgentown, město hrůzy

Ostatní

Slovo nakladatele k NEPLATÍCÍMU čtenáři

Předmluva

V roce 1485, krátce po bitvě u Bosworthu, v níž zahynul Richard III. a k moci se dostali Tudorovci, povýšil nový panovník Jindřich VII. do šlechtického stavu Johna Parsleye a daroval mu panství Hawkshill, pár vesnic s malou tvrzí na severu země nedaleko skotských hranic. John Parsley a jeho potomci přeměnili tvrz na kamenný hrad, postupně však ztratili spojení s královským dvorem a stali se typickou zchudlou anglickou venkovskou šlechtou profitující z nájmů, lovu a občasných loupeží.

V roce 1932 bylo už sídlo Parsleyů značně zchátralé a skrz naskrz zadlužené. Z celého rodu zbyl už jen stařičký 92letý hrabě William, upoutaný na kolečkové křeslo a nekomunikující s okolím, a jeho rozvedený, rozmařilý syn Geoffrey, který utrácel zbytky rodinného jmění s lehkými ženštinami v Londýně a při dostihových sázkách. Jako dar z nebe se mu jevila nabídka amerického milionáře Richarda Creaseye, který chtěl hrad rozebrat na kusy, převézt do USA a tam si ho postavit jako své letní sídlo.

Tato transakce se nakonec také uskutečnila, zřejmě přes odpor stařičkého hraběte, který při konečném podpisu smlouvy ze zlosti nabyl na krátký čas jasného vědomí a také řeči a svého syna proklel. Nejasná kletba dále odsuzovala k věčnému zatracení a neštěstí všechny, kdo budou s hradem dále disponovat, žít v něm a vůbec. Po vyslovení kletby hrabě William z rozčilení skonal.

Jeho syn se z nabytých peněz dlouho neradoval, neboť zhruba za rok, zrovna v den, kdy byl poslední kámen Hawkshillu naložen na zaoceánský parník, byl nalezen zardoušený v jedné z londýnských uliček. Jeho smrt nebyla nikdy vysvětlena, nenašly se také žádné peníze, které zbyly z prodeje rodinného sídla. Rod Parsleyů tak vymřel.

Richard Creasey, který Hawkshill koupil, převezl do USA a tam ho znovu postavil na okraji malého městečka Borgentown, byl typickým příkladem amerického milionáře, který se vypracoval z poslíčka až na majitele jedné z největších průmyslových korporací, Creasey Int. Ltd. Firma začínala výrobou psích sucharů, později rozšířila svou působnost do celého potravinářského průmyslu a rozhodujícím momentem jejího grandiózního rozmachu bylo získání dodávek konzervovaných potravin pro americkou armádu. Sám Creasey byl tvrdý a nelítostný podnikatel, proslulý nemilosrdnou likvidací svých konkurentů i nekompromisními postoji vůči požadavkům svých zaměstnanců. K stáru se však poněkud změnil a snad z výčitek svědomí věnoval značné sumy na různé dobročinné účely. Městečku Borgentown, které se mezitím značně rozrostlo, také přenechal své letní sídlo, kam ostatně příliš často nejezdil.

Město si s hradem víceméně nevědělo rady. Nejdřív v něm bylo provinční muzeum, pak bylo rozhodnuto, že z něj udělají školu. Následkem toho hrad prošel rozsáhlou přestavbou, která podstatně změnila jeho vzhled a udělala z gotické stavby ošklivou, nesourodou budovu, v níž ve své původní podobě zůstala jen hodovní síň (nese Creaseyovo jméno), jíž se nyní používá jako aula k různým shromážděním, školním představením a diskotékám, a věž, v níž ředitelství školy zřídilo amatérskou hvězdárnu.

I

Venku u branky se ozvalo dlouhé, netrpělivé vyzvánění.

Meghan Crossová odhodila kartáč na vlasy na chromovaný koupelnový stolek a netrpělivě se naposledy zadívala na odraz, který jí vracelo zrcadlo.

Dnes k ní bylo mimořádně milosrdné. Naštěstí neodhalovalo žádné skryté vady na kráse a celkově skýtalo obraz nymfy s polodlouhými měděnými vlasy a daleko od sebe posazenýma očima barvy jarní trávy.

Meghan spokojeně luskla prsty, popadla ve spěchu školní batůžek a vyřítila se z koupelny vstříc mrazivému lednovému jitru.

Cestou hádala, kdo si dnes pospíší, aby jí první popřál k jejím čerstvým sedmnáctinám.

Noel, nebo Jason?

Její rodiče tak učinili už včera, když jí darovali krásného jezdeckého plnokrevníka, klisnu s arabskou krví jménem Abigail. Mohla za ní kdykoliv zajet svým mustangem do stájí nedaleko Borgentownu. Byl to očividně matčin nápad, měla pro velký sen své tvrdohlavé starší dcery pochopení. A ačkoliv její manžel Henry Cross dlouho proti tomu dárku reptal, nakonec se nechal také obměkčit.

Meghan si byla vědoma toho, že jestli sebou nehodí, zmešká začátek dnešního vyučování. S tím vědomím otevřela zasněženou plechovou branku jejich zahrady a spatřila zachumlanou postavu.

Stěží zatajila zklamání. Byla to jen pošťačka.

Zkřehle se zazubila a oznámila: „Slečno Crossová, mám pro vás balíček. Tadyhle mi to podepište,“ přistrčila jí do ruky plastovou propisku s hlavou Mickey Mouse.

„Děkuju, asi mi teta z Pensylvánie posílá něco k narozeninám,“ usoudila Meghan nahlas a poté křepce vykročila ke svému vozu.

Ještě se otočila do okna v prvním patře jejich vily, odkud na ni mávala malá Chloe, právě když si Meghan navlékla koženkové rukavice, a potom zvesela své sestře zamávání opětovala. Věděla, že Chloe nemá stejně jako ona lehké dětství. Obě byly dcerami plně vytížené lékařky a policisty, kteří pro ně jen velmi těžce ukrádali čas ze svých nabitých pracovních dní.

O Chloe se Meghan starala často sama, místo aby randila s kluky. Bylo to tehdy, když právě mámina přítelkyně Annabel neměla čas. Dnes se ale měla určitě na malou Chloe přijít podívat, protože ta měla hnisavou angínu a musela zůstat doma. Byla to pro ni velká tragédie, Chloe chodila do školy ráda, což se dalo nejspíše vysvětlit tím, že navštěvovala teprve první třídu.

Meghan odemkla dveře mustangu a hodila balíček na sedadlo. Pak obešla vůz a se soustředěnou tváří se chystala nasednout dovnitř. Dnes bylo kluzko a ona si nebyla příliš jista svým řidičským uměním.

Náhle se za Meghan ozvalo zasvištění pneumatik. Lekla se a nohy jí podklouzly na náledí. Vůbec nezaslechla přijíždět nějaké auto. Prudce se obrátila a uviděla, že je to volvo její kamarádky Rity Graceové.

Rita vyskočila z vozu a pospíchala k ní. Meghan si povšimla, že s ní do školy jede taky její kluk Troy, se kterým chodila už téměř rok. Troy jí přátelsky pokynul a Meghan mu odpověděla pokývnutím hlavy.

„Hodně štěstí, zdraví,“ zapěla v žertu Rita a objala překvapenou Meghan. „Něco pro tebe mám, je to u mě v autě,“ řekla Rita. „Jak vidím, někdo si už pospíšil přede mnou a dal ti dárek,“ naklonila se k Meghan do vozu. „Rozbal to, Meg, ať taky vidím, co to je. No tak, nedělej drahoty,“ zakvičela Rita a vytáhla balíček z vozu.

„Rito, neblázni, dej to sem!“ rozesmála se Meghan. „To bude od tety, nic tak zajímavýho, aby to překvapilo tvoji bujnou fantazii, ani poslat nemohla.“

Z balíčku cosi odkáplo a zbarvilo to sníh do ruda.

„Jak vidím, posílá ti teta výslužku ze zabijačky,“ vtipkovala Rita a zašklebila se do auta na Troye.

„Ne, teď vážně, Rito. Tohleto je fakt podivný. Něco z toho balíčku prosakuje, asi se vevnitř rozbila nějaká lahvička,“ prohlásila Meghan udiveně.

„Víš co, rovnou to rozbal, ať víme, na čem jsme,“ rozhodla Rita rázně, jak to měla v povaze.

Meghaniny prsty zápolily s provázkem a nakonec osvobodily nevelkou lepenkovou krabičku z balicího papíru.

„Jsem napnutá jako kšandy,“ vydechla Rita.

„Při tetině fantazii to může být leda tak nějaká kosmetika,“ usoudila Meghan.

„Nebo flaška červenýho,“ zařehonila se Rita.

Bylo to něco docela jiného.

Meghan otevřela víko a vykřikla. V krabici bylo uloženo zkrvavené srdce zabalené v průhledné igelitce. Držela balíček ztuhle v rukou, jako by stále nemohla uvěřit jeho obsahu.

„Panebože...“ vydechla Meghan v počasí, které panovalo, od úst páru. Tmavá krev odkapávala z balíčku do nadýchaného sněhu.

„Ukaž,“ přikázala Rita. „To jsou ale blbý fóry,“ dodala a pohlédla po očku na pobledlou Meghan.

„Někdo mě asi příšerně nenávidí,“ řekla Meg plaše.

„Nebo si spíš dělá srandu. Ale pěkně přitroublou,“ zamávala jí Rita před očima víkem z krabičky. Bylo na něm nakresleno fixem rudé propíchnuté srdce a uprostřed něho byl nalepen z vystřižených novinových písmen nápis „dračí duše“.

Právě k nim přicházel Troy, kterého už omrzelo čekat v autě.

„Co to máte?“ zajímal se živě. Pohlédl do krabičky v Meghaniných rukou, v níž v tratolišti krve leželo vykuchané srdce.

„Nevím vůbec, co mám dělat,“ přiznala zaskočená Meghan.

„Vykašli se na to. Někdo nejspíš sehnal v obchoďáku vepřové srdce a chtěl tě z nějakýho důvodu vylekat. Ukaž,“ řekl Troy, vzal balíček z Meghaniných rukou a poodešel ho vhodit do popelnice Crossových.

Meg se mezitím vzpamatovala. Rozčílila se, až jí to vehnalo ruměnec do tváře.

„Ten dárek musela určitě vymyslet Mavis Hughesová, ta zmalovaná kreatura,“ obžalovala prudce svoji rivalku v lásce. „Puká totiž poslední dobou vzteky, že se Noel zajímá víc o měnež o ni.“

„A co Jason?“ namítla Rita.

„S tím chodím taky, vždyť to víš,“ zrozpačitěla Meghan.

„Hlavně že to stíháš, chodit se dvěma kluky najednou,“ zamžikala Rita řasami. „Jseš vážně šílenec.“

“Jestli vy buchty nejste ještě u konce s dialogem, přijedeme pozdě na vyučování,“ poznamenal vracející se Troy s obličejem zarudlým mrazem.

„No jo, vždyť už jedem,“ přerušila ho Rita. „Vím dobře, jak Mavis nesnášíš, a to ti zatemňuje rozum. Proč by tohle zrovna Mavis dělala? Není to vůbec její parketa. To ještě tak nasypat ti mravence do penálu...“ obrátila se Rita na Meghan.

Meghan se konečně pousmála.

„Pojď, já mám pro tebe lepší dárek. Nech mustanga radši doma. Pojedeš s námi a rozbalíš si ho v autě,“ navrhla Rita.

Meghan usedla na zadní sedadlo volva a zběžně pohlédla na Troye, který jí podával dárek od Rity. Ještě než se rozjeli k borgentownské střední škole, dozvěděla se Meghan, že ji Rita obdarovala k narozeninám náramkem se stříbrnými přívěsky ve tvaru pavoučka, podkovy a čtyřlístku.

„Pro štěstí,“ řekla Rita.

„Dík, je to o hodně lepší dárek nežli ten první,“ podotkla Meghan suše a bylo vidět, že jí ta nechutná příhoda dost rozhodila.

„Kašli už na to,“ poradil jí Troy a objal svoji Ritu majetnicky kolem ramen.

„Snad máš pravdu,“ vydechla Meghan. „Ale až zjistím, kdo mi to vykuchané srdce poslal, tak mu jednu vrazím, to přísahám, i kdyby měl ramena jako ten boxer Tyson,“ zdvihla Meg důrazně bradu a připjala si náramek od Rity na útlé zápěstí.

II

Volvo se přiřítilo po School Street na rozlehlé parkoviště, přilepené k budově borgentownské střední školy.

Sotva Meghan s Ritou vystoupily z vozu, přitočil se k nim Jason Evans. Zastavil se u nich a trochu rozpačitě Meghan políbil. Měl na sobě zimní koženou vestu s podšívkou z ovčí kůže a oblýskané džíny.

„Moc ti to dneska sluší,“ zalichotil Meghan a zadíval se na ni těma svýma zvláštníma jantarovýma očima.

„Díky,“ vydechla Meghan od úst obláček páry. Vsunula Jasonovi ruku do dlaně. Měl ji příjemně teplou, i když nikdy nenosil rukavice. Jason byl totiž sportovec, člen fotbalového mužstva Cangaroos, které slavilo díky němu v poslední době nebývalé úspěchy. Teď přešlápl v křupavém sněhu a ohlédl se směrem ke škole, odkud na ně mávala Helen Hansenová.

Došli loudavě k ní, zatímco Rita plánovala s Troyem podrobnosti Meghaniny narozeninové párty, která se měla konat u Jasonova soka v lásce, třídního manekýna Noela Dirksena.

„Vidím, že jste zase vy tři bludičky pohromadě,“ zavtipkoval rozmrzelý Jason, když došli k Helen.

„Slyšela jsem, že Noel plánuje na dnešní večer oslavu Meghaniných sedmnáctin,“ vypískla Helen. Vedla se v podpaží s Gladys Stamlerovou, hubenou blonďatou tyčkou, která se snažila proniknout do jejich věrného tria. Měla na sobě plandavý baloňák a vypadala v něm tak trochu jako upír z nějakého hororového krváku.

„Jsem taky pozvaná?“ zajímala se Gladys a vyfoukla přitom obrovskou růžovou bublinu. Dělala prostě všechno možné, jen aby byla zajímavá.

„Jasně,“ uklidnil ji Noel, který se náhle odněkud vynořil. Bylo vidět, jak se oba s Jasonem přeměřili. Nebylo stále jasné, s kým z nich se Meghan rozhodne chodit, a zatím to vypadalo tak, že chodí s oběma.

„Strašně rád bych tu oslavu Meghaniných sedmnáctin pořádal já, ale otec nějaké večírky v domě nesnese. Poslední dobou ho zajímají jen ty jeho plány na další archeologickou výpravu,“ podotkl Jason s nelibostí v hlase.

Jeho otec byl známý podivín. Celý život věnoval bez větších úspěchů archeologii a procestoval za mlada velký kus světa. Ke stáru se z něho stával mrzout.

„To je úplně to samé, jako bych slyšela svého vlastního tátu,“ povzdechla si Meghan. „Meg, jen u nás v domě proboha nepořádej žádnou z těch přihlouplých teenagerských party, nebo mě odvezou už vážně s nervama na psychiatrii,“ parodovala Meghan Crossová svého otce, místního, ne zrovna příliš oblíbeného policistu.

„Znám přeci tvýho tátu, tuhle mě pokutoval za rychlou jízdu, ačkoliv mi to připadalo, že se ploužím ve sporťáku jako slimák,“ zašklebil se Jason a dal majetnicky ruku kolem Meghaniných ramen.

Vešli společně do budovy borgentownské střední školy.

Jason halekal na jejích chodbách. Zdravil se pubertálně se členy fotbalového mužstva klokanů.

Noel zatěkal očima k jeho ruce pevně obemykající ramena Meghan a řekl: „Jasone, tady nejsi na hřišti, nemusíš se před nikým předvádět.“

Bylo nad slunce jasné, že žárlí.

Gladys se uchichtla. Byla vážně střelená.

„Nepřejte si vědět, co dostala dneska ráno chudák Meg za balík od nějakýho potměšilýho cvoka,“ začala Rita s tou historkou.

Meghan ji zatahala za nadýchaný mohérový svetr. „Nemluv o tom, nemusíš přece všechno vykecat,“ snažila se zbrzdit Ritino vypravěčské nadšení.

„O co jde?“ zajímala se živě Helen. Byla to drobná pohledná brunetka a vypadala nejméně o dva roky mladší, snad proto ještě neměla žádného kluka. Všechno na ní bylo špičaté, včetně brady a nosu. Ten teď právě zvědavě zvedla do výše.

„Cože kdo poslal Meg?“ zbystřil pozornost Noel.

„Srdce, vykuchaný, zkrvavený, vepřový srdce,“ zveličovala celou příhodu Rita. „A na víku bylo nakreslený rudý srdíčko a v něm napsáno ‚dračí duše‘. Meghan se z toho úplně udělalo mdlo,“ nedala se zastavit v proudu řeči nakrátko ostříhaná baculatá Rita s decentním kroužkem v nose.

„Není to náhodou tvůj fórek, Noeli?“ povytáhl Jason obočí. „Je dost možný, že už z tý svý lásky k orientálnímu umění blbneš a hraješ si teď na draka,“ obrátil se znovu Jason na svého soka.

„To je možný, alespoň mám svůj styl a nehoním se po hřišti za mičudou jako pako,“ stoupl si snědý Noel proti Jasonovi se zaťatými pěstmi.

„Svůj styl? Že máš svůj styl? To mluvíš snad o tom, že se necháváš tetovat a nosíš v uchu náušnice jako ženská?“ obořil se na místního manekýna Noela Jason.

„Zajímalo by mě, kdy si ti dva už konečně dají do zubů,“ špitla Gladys.

„Když tak sázím na Jasona,“ ušklíbla se Helen. Svalnatý Jason Evans se jí tajně líbil, ale kdyby došlo na lámání chleba, vzala by zavděk i tím jeho vymaštěným kamarádem z fotbalového mužstva Cangaroos, Mickem Naderem. Tedy když s Jasonem chodí Meghan. Ačkoliv se o Mickym říkalo, že jako malý kluk jedl žížaly, aby se předvedl před svojí partou.

Helen se vytrhla ze svých úvah a zamířila s Gladys do třídy.

„Tak, Meg, dneska večer v osm u mě na tvé narozeninové party,“ rozloučil se Noel s Meghan, protože on chodil do jiné třídy.

„Určitě přijdu, Noeli,“ pousmála se Meghan a podala mu ruku.

Noel ji vzal a letmo ji políbil na zápěstí.

„Frajírek,“ odfrknul Jason, když Noel zmizel.

Na chodbách se rozezněl řinčivý zvuk zvonku ohlašující začátek vyučování.

„Pojďte, musíme sebou hodit, támhle už jde Haleyová,“ ukázala Rita prstem na neblahou postavu angličtinářky s deskami v rukou a všichni tři vběhli na poslední chvíli do šumící třídy.

III

Pondělní vyučování se nesnesitelně vleklo. Meghan neušlo, že dnes ve škole chybí Mavis Hughesová. Oznámila to polohlasně Ritě.

„Mavis asi včera randila dlouho do noci a dnes se z toho potřebuje vyspat,“ sdělila jí Rita šeptem.

Ze zadní lavice se k nim naklonila Helen. Seděla už druhý týden místo s Mavis s Gladys Stamlerovou a Meghan musila uznat, že to je prašť jako uhoď. Jakákoliv snaha přibrat čtvrtou členku do jejich tria zatím shořela jako papír.

Byly prostě tři.

Helen píchla Meghan zezadu pravítkem do zad:„Co si vezmete na sebe na tu narozeninovou párty k Noelovi?“ zaševelila k ní a Ritě.

„Já asi půjdu tak, jak mě pánbůh stvořil,“ odpověděla jí šprýmařka Rita. „A ty, Meg?“

„Já si na sebe vezmu tátovu uniformu,“ nechtěla jí pokazit žert Meghan.

Gladys to zaslechla a zase se jen tak protivně uchichtla.

Otylý profesor Lloyd zdvihl rozmrzele oči od třídní knihy. Neměl u svých žáků patřičný respekt a věděl o tom.

„Vidím, že tu panuje dobrá nálada. Doufám, že vám tu nepřekážím,“ snažil se uklidnit šumící třídu.

Marně.

Jasonův kamarád Mick zavřeštěl. Ozval se smích a růžolící profesor zrudl. Věděl, že se mu mezi studenty přezdívá pavián, a nejraději by v tu chvíli ze třídy utekl. Místo toho prásknul třídní knihou do stolu a vstal.

„Aby mezi námi nezavládla válka,“ zvýšil profesor Lloyd hlas. Nevyznělo to ale příliš autoritativně.

Troy po něm hodil gumou.

„Nezdá se vám, že jsou ti kluci vážně ještě v pubertě?“ pronesla Helen a začala si něco čmárat po papíře.

„Jsou to ještě děti, budeme se asi muset poohlédnout po dospělých chlapech,“ řekla Rita a poslala provokativně svému Troyovi vzdušný polibek.

Jason se k všeobecnému veselí ve třídě nepřidal. Četl si pilně v učebnici trigonometrie. Chtěl totiž po studiu střední školy na některou z lepších universit. Měl i něco v hlavě a na svůj nesporný sportovní talent příliš nesázel. Chtěl být právníkem nebo politikem.

„Ten Jason je ale šprt,“ podotkla Rita a pevně semkla plné rty.

„Nediv se mu, kdyby se o sebe nepostaral sám, chtěl by jeho otec možná, aby se z něj stal taky archeolog,“ usmála se Meghan.

„Jason aspoň ví, co chce,“ podotkla Helen ze zadní lavice a dál si kreslila na papír Barta Simpsona.

Konečně se přehoupla poslední hodina a ozval se vysvobozující zvuk zvonku. Všichni se řítili ven ze třídy.

Zůstal jenom Jason. Pozdržel jemně za ruku Meghan, a když osaměli, přitáhl si ji k sobě.

Znovu ji začal líbat a pak tichounce zaprosil: „Nechoď na tu party k Noelovi. Kvůli mně.“

„Neblázni, Noel to celý uspořádal kvůli mně. Nemůžu mu něco takovýho udělat,“ vymanila se mu rozcuchaná Meghan. „Prostě to pozvání nemůžu odmítnout,“ dodala rozhodně a pohladila ho po jemně oholené tváři.

„Řekni mi, koho máš radši –, Noela, anebo mě?“ zeptal se Jason mazlivě a chytil její štíhlou ruku.

„Mám vás oba ráda,“ snažila se Meghan vyprostit z té prekérní situace i z jeho sevření.

Měla se k odchodu, protože nechtěla, aby ji Jason dál trápil všetečnými otázkami. Byl to pohledný kluk s oříškovými vlnitými vlasy sahajícími na krk, ale Meghan se prostě nedokázala mezi ním a Noelem rozhodnout.

„Promiň, Jasone, už musím domů za Chloe,“ vymanila se Meghan z jeho náručí. Vyběhla ze třídy a nechala zaraženého Jasona stát u katedry. Proběhla ztichlou budovou střední školy a zastavila se až na parkovišti, kde na ni už čekala promrzlá Rita.

„Tobě to ale trvalo,“ přivítala Meghan s výčitkou v hlase. „Už se mi dělají u nosu rampouchy,“ neztrácela Rita humor a odemkla dveře auta.

„Zajedeme si někam na hambáč?“ zeptala se zamlklé Meg, která nebyla stále od té ranní příhody s pošťačkou ve své kůži. Ritin šestý smysl to vytušil a pokusila se své kamarádce zvednout náladu.

„Díky, Rito, ale musím vážně domů, za ségrou. Má angínu a chci se přesvědčit, jestli si vzala prášky,“ odmítla Meghan Ritin návrh. „Snad jindy,“ usmála se omluvně na Ritu a nasedla do vozu.

Rita otočila klíčky v zapalování a volvo se rozjelo směrem k Flower City, kde stála léty zešedlá vila Meghaniných rodičů. Graceovi tam bydleli také, jen o pár ulic dál, téměř u předměstí Boylstonu.

„Víš, že ti docela závidím?“ prohodila Rita. „Máš fajn ségru, dva kluky, mustanga, teď i toho koně od vašich,“ neopomněla vášnivá milovnice zvířat Rita ve výčtu ani novou Meghaninu klisnu Abigail.

„Je to asi fajn mít takovou ségru jako je Chloe,“ usmála Rita. Ona sama byla jedináček, přesto ji ale rodiče nijak zvlášť nerozmazlovali. Každé prázdniny jezdila na letní brigády do nedalekého města Rockbridge, aby si vydělala peníze na provoz svého malého psího útulku.

„Vždycky mi děsně scházel sourozenec, už jsem s tím ani nepočítala – a naši najednou čekali Chloe,“ pokývala hlavou Meghan.

„Mám Chloe ráda,“ ohlédla se Rita od řízení po Meghan. „Annabel ji snad ale večer pohlídá, ne? Přece jdeme na tu tvou narozeninovou party k Noelovi,“ zamračila se náhle Rita a nervózně zatroubila na klakson, když jí těsně před koly auta přeběhla černá kočka.

Rita prudce sešlápla brzdy, volvo zasmykovalo na zledovatělé silnici a předvedlo nedaleko vily Crossových parádní hodiny.

Meghan při prudké otáčce narazila hlavou do skla a vzápětí se jí na čele vytvořila nevzhledná boule.

„To budu večer na té oslavě svých sedmnáctin zářit,“ rozesmála se Meghan a ohmatávala si zduřelé čelo.

„Promiň, tohle se mi dlouho nestalo,“ omlouvala se Rita zaraženě.

„To nic, ale zbytek cesty už radši dojdu pěšky,“ nadhodila smějící se Meghan a vyskočila z vozu.

„Tak v osm na párty u Noela,“ připomněla jí Rita. Ještě Meghan zatroubila na pozdrav a zmizela za oprýskaným rohovým domem.

IV

Meghan rozvážně prošla po kluzké cestičce lemované závějemi odházeného sněhu a s úlevným povzdechem vklouzla do vytopené vily.

Byla doma.

Navzdory angíně jí Chloe běžela s rozevlátými vlásky vstříc a skočila své starší sestře do náruče.

„Vypadáš s tím šátkem kolem krku jako Pepek námořník,“ snažila se ji Meghan pobavit.

Malá Chloe se radostně rozesmála.

„Meg, že mi přečteš pohádku,“ zažadonila mazlivě.

„Chloe, nejsi přece už mimino,“ škádlila ji Meghan.

„Ale jsem nemocná,“ podala ta drobná bytůstka nezvratný důkaz své choroby a provokativně se rozkašlala.

„Tak dobře, možná později. Kde je teta Annabel?“ rozhlédla se Meghan po hale oddělené od obýváku jen lehkou vyřezávanou příčkou ze světlého dřeva.

„Teta Ann šla do lékárny. Co to máš na čele?“ podivila se Chloe.

„To Rita málem nabourala a já jsem si vyzkoušela, jak tvrdý jsou boční skla jejího auta. Jsi moc těžká,“ řekla Meghan a postavila drobnou postavičku své sestry na zem.

Hodiny na stěně právě začaly odbíjet pátou.

Meg prošla spojovací chodbou do kuchyně, kde obvykle nacházela na lednici přilepené vzkazy od rodičů. Malá Chloe jí poskakovala v patách.

Meghan se napila jablečného džusu a zvědavě se podívala na dvířka lednice. Byly tam dva vzkazy napsané matčiným kudrlinkovým rukopisem.

První zněl: „Ať Chloe leží v posteli!“ Druhý byl důraznější a na něm stálo: „Vrať se z té oslavy domů před půlnocí!!!“ Pod tím bylo připsáno: „Táta se to nesmí dozvědět.“

Meg vzala oba vzkazy, zmuchlala je do kuličky a zahodila.

„Jak typický, rodiče nemaj čas a s náma si jen dopisujou,“ pronesla Meghan k Chloe.

Věděla, proč její otec Henry nesmí tušit, že se vrátí z narozeninové párty tak pozdě. Už odmalička ji coby místní polda krmil historkami o zločincích a psychopatech. Podle něho všichni vrahové světa číhali jen na to, aby se mohli vyřádit na Meghan Crossové.

„Pojď, přečtu ti tu tvoji pohádku,“ uvolila se Meg a její sestra radostně vypískla. Hned se hnala po chodbě do svého pokoje a za chvíli se objevila s tlustou knihou egyptských bájí v podpaží.

„Tak, kde jsme to včera přestaly?“ usedla Meghan na kuchyňskou židli potaženou oranžovou koženkou a začala v ní listovat.

Malá Chloe si stoupla za ni a začala jí dlouhými tahy kartáče pročesávat lesklé vlasy barvy mědi.

Meg padl zrak na báji o zlém drakovi Apopovi. Začala z ní monotónně předčítat:

„Oslnivá záře tryskala ze slunečního kotouče nad Réovým čelem. Sluneční kotouč ovíjel posvátný had, připravený svést svůj boj s drakem Apopem, který číhá, aby zastřel veškeré sluneční světlo...“

Meghaniny myšlenky se odpoutaly od děje a toulaly se úplně jinde. Znovu si vzpomněla na zkrvavené srdce zabalené v igelitu, které ráno přišlo poštou a na nic neříkající nápis, pečlivě vystříhaný z novinových písmen, znějící tak podivně.

„Dračí duše.“

Přemítala, kdo z jejího okolí se odhodlal k tak krutému žertu. Jejím jediným nepřítelem byla momentálně Mavis Hughesová, se kterou se ostře pohádaly kvůli Noelovi, a Mavis jí v záchvatu žárlivosti řekla, že se jí pomstí.

Jiné nepřátele neměla, nebo o tom alespoň nevěděla.

Možná, že mi hrozí nebezpečí, mohla to být výstraha, zauvažovala Meghan, zatímco četla malé Chloe o krásné Tefnet.

„Ty máš ještě krásnější vlasy než princezna Tefnet,“ zalichotila jí Chloe a vytvářela zatím Meg na hlavě crazy účesy.

Náhle se rozdrnčel zvonek.

„To bude teta Ann,“ řekla Chloe. „Vynadá ti, že neležím v posteli.“

„Tak do ní padej,“ ruply Meghan nervy a klusala ke dveřím.

Sotva je otevřela, vpadla dovnitř jako velká voda Helen.

„Čau, jdu ti pomoct s přípravama na tu večerní oslavu,“ halekala, jako by si neuvědomovala, že Meghan není hluchá.

„Helen, co jsi mi přinesla?“ zajímala se Chloe.

„Sněhovou kouli, podívej,“ vytáhla Helen ruku zpoza zad a trefila Chloe. Sníh se rozprskl po nablýskané podlaze.

Chloe se zula a házela po Helen svými bačkorkami. Rozdováděla se a začala se s Helen přetahovat o její dlouhou bílou šálu.

Meghan nad tím jen kroutila hlavou. „Helen, aspoň ty bys už mohla mít rozum,“ hudrala si víceméně pro sebe, zatímco se znovu ozval ječivý zvuk zvonku.

Tentokrát to byla Annabel.

„Co se to tu děje? Slyším řev až na chodník. A jak to, Meg, že chudák Chloe běhá bosá po podlaze? Neumíš se o ní ve svých letech postarat?“ rozčílila se Annabel.

Meghan s Helen Hansenovou se raději vytratily z haly po schodech nahoru do podkroví. Každá ze sester Crossových tu měla malý, ale útulný pokojík jen sama pro sebe.

Sotva vešly dovnitř, začala Helen štrachat v Meghanině šatníku.

„Musíš dneska na oslavě svých sedmnáctin vyniknout,“ šveholila Helen. „Tyhle šaty ne, dělaly by tě starší, tyhle taky ne, nejdou ti k očím...“ vyhazovala Helen jedny šaty po druhých na Meghaninu postel.

„Tyhlety bílé, to bude bomba,“ vytáhla konečně přes Meghaniny protesty dárek od Jasona. Byly to všeodhalující šaty ze žerzeje a Meg ještě nenašla odvahu vzít je na sebe.

„Helen, není to moc vyzývavé?“ zakroutila Meghan nespokojeně hlavou.

„Ne, tyhle šaty budou to pravé, Noel se z nich posadí na zadek, za to ti ručím,“ vykládala Helen přesvědčivě.

„Tak jo, já si je teda vyzkouším,“ souhlasila Meg a začala se převlékat. Obrátila přitom bezděčně hlavu k oknu a uviděla v protějším domě tvář nalepenou na skle okna – souseda Cliva Jeffersona.

„A jéje, Clive mě zase šmíruje,“ prohodila Meghan rozšafně.

Clive Jefferson byl ještě mladý, sotva třicetiletý chirurg z borgentownské nemocnice. Znal se trochu s Meghaninou matkou, která tam pracovala na dětském oddělení.

Meghan došla provokativně jen v krajkové podprsence a kalhotkách k oknu a tam rázným pohybem zatáhla žaluzie.

„A má po čumendě,“ zasmála se Helen.

„Hele, tenhle Clive je docela hezkej chlap,“ obrátila se pak se zvednutým obočím k Meg.

Meghan se kdoví proč mihla hlavou Ritina poznámka, že by si měly víc všímat dospělých chlapů, a ne „dětí“, jako jsou jejich kluci.

Povzdychla si.

„Helen, mě Clive Jefferson vůbec nezajímá. Neinteresujou mě chlapi po třicítce,“ ohradila se Meg.

„Ale ty jeho viditelně přitahuješ,“ nedala se odbýt Helen. „Možná, že tě miluje,“ dodala nostalgicky.

„Houby s octem,“ ohnala se po ní Meghan. Obě se začaly kočkovat jako dvě mláďata.

„Už nemůžu, sedni si sem, ať z tebe udělám člověka,“ vzdala se po chvilce se smíchem udýchaná Helen.

Meg musela usednout k toaletnímu stolku a Helen jí decentně zvýraznila obočí a řasy.

„Podívej se teď na sebe,“ dovedla pak Meg k zrcadlu.

Meghan musela uznat, že vypadá skvěle. Až na tu modravou bouli na čele.

Helen mrkla na hodinky.

„Půl osmý, je nejvyšší čas vyrazit,“ oznámila náhle uspěchaná brunetka.

„Meg, vezmi si ještě kabelku, tu z té světlé kůže s třásněmi – a můžeme jít... My dvě totiž vyrazíme dnes večer klukům dech,“ kasala se drobná Helen a upravila si lem indigově modrých šatů s módním asymetrickým sedlem.

Obě si na sebe hodily dlouhé pláště a za chvíli už kvapně probíhaly brankou před vilou Crossových směrem k Meghaninu zasněženému mustangovi.

„Moc se na tý párty s klukama nelíbej!“ zakřičela na Meg malá Chloe z okna. Annabel hned zase tu neposedu zaháněla zpátky do postele.

Helen se rozesmála, když nasedala k Meghan do vozu. „Ta tvoje ségra mě vždycky dostane,“ prohodila a rázně za sebou zabouchla dveře.

Jasně červený vůz se po chvíli odlepil od chodníku a uháněl k luxusní čtvrti East Park, kde bydlela zámožná rodina Noela Dirksena.

Meghan si ještě stačila povšimnout, že podivínský soused Clive Jefferson se vyklání z okna a jako obvykle ji celou tu dobu špehuje.

V

Kolem haciendy Dirksenových se už tísnila plejáda vozidel.

„Nemám pomalu ani kde zaparkovat. Doufám, že Noel nepozval na tu oslavu mých narozenin celý Borgentown včetně starců a dětí,“ laškovala Meghan, zatímco hledala volný plácek pro svého mustanga.

„No teda, podívej se, v jaké přijel Mick Nader plechovce!“ vykřikla Helen rozjařeně a ukázala na dlouhánskou postavu jejich spolužáka prstem.

„Čím to může být, že dneska vypadá tak božsky... myslím, že je voháknutej od Maroniho,“ typovala Helen Mickovo oblečení na nejlepší salon v nedalekém městě Rockbridge.

„Doufám, že alespoň pro dnešek nechal ten svůj anatomickej slovník doma,“ zavtipkovala Helen na Mickův úkor. Mick Nader chtěl totiž dosáhnout doktorátu z medicíny a byl známý tím, že sebou neustále tahal atlas anatomie.

Meghan provázená Helen vystoupila z mustangu.

Kousek před nimi se majestátně tyčila obrovská osvětlená hacienda pohádkově zbohatlého obchodníka s elektronikou Dirksena.

Z hloučku studentů, kteří se narychlo shromáždili u příjezdové cesty, se náhle ozval známý narozeninový popěvek, smíšený s potleskem. Meghan takové uvítání ani ve snu nečekala a trochu ji to dojalo.

„Děkuji vám všem,“ zadrhl se jí hlas.

„Mělo to být překvapení,“ řekl sebevědomě Mick Nader. Meghan se před ním cítila trochu nesvá, protože to byl nejlepší Jasonův přítel. A ona přece přijala přes Jasonovy protesty Noelovo pozvání...

Zdálo se, že Jason vyslal Micka na párty jako Meghanin dozor. Bylo to směšné, protože Meg se nikomu uhlídat nedařilo, včetně jejího otce poldy, který v ní tvrdohlavě stále viděl svou malou holčičku s mašlí ve vlasech.

Meghan provázená zvědavou Helen vešla spolu s ostatními do luxusní haciendy Dirksenových. Zahlédla přitom letmo Gladys Stamlerovou s brýlatým klukem ze čtvrťáku, nápadným svými dlouhými zrzavými vlasy.

Oba byli oblečeni po vzoru hippies.

Kolem to vřelo hlasy, zatímco si svlékaly s Helen pláště ve stylové šatně s orientálními freskami. Upravily si u benátského zrcadla větrem zcuchané vlasy a vešly spolu s ostatními do obřího, intimně osvětleného vestibulu.

Všude po jeho stěnách bylo rozvěšeno plno ručně vyrobených orientálních lampiček s třásněmi, gobelínů ztvárňujících různé výjevy z čínské mytologie a stejně nákladných drobností. Celý dojem podbarvovala nevtíravá experimentální hudba, linoucí se ze skrytých reproduktorů.

Zpoza hloučku studentů z borgentownské střední se vynořil Troy se zářící Ritou po boku a předal Meg kytici gardénií.

„K tvým sedmnáctinám ti přejeme, ať máš v životě plno lásky,“ pronesl Troy.

„Jako doteďka,“ dobírala si Meghan Rita. Oba ji srdečně políbili. Rita na ústa, Troy přátelsky na zrůžovělé tváře.

Rita se naklonila k rozechvělé Meg a pošeptala jí: „Jen klid, vypadáš báječně.“

Meghan se pousmála. Povšimla si, jak Helen stojící za ní bojuje s kabelkou, kterou si zahákla o nějakou moderní plastiku stojící u Dirksenů ve vestibulu. Dnes večer až záhadně elegantní Mick Nader ji přišel vysvobodit a dali se spolu do řeči.

Noel stál kousek opodál a bavil se s Elsií Goldwaterovou, předsedkyní studentské rady. Jakmile koutkem oka zahlédl Meghan v hloučku přátel, rozloučil se s premiantkou Elsií a vydal se jejím směrem.

„Vítám tě tady, miláčku,“ prohodil černovlasý Noel důvěrně a políbil, jak to měl ve zvyku, Meghaninu ruku.

„Doufám, že se budu dobře bavit,“ řekla rošťácky Meg. Všimla si, jak Noel Dirksen přejel očima – jako většina ostatních kluků, se kterýma se kdy bavila – její postavu ve vyzývavě přiléhavých šatech se zádovým sedlem. Nepoložil se z nich sice, jak předvídala Helen, ale tmavé oči mu vzrušeně zajiskřily.

„Jsi dnes večer krásná jako princezna, a tak tu mám pro tebe dárek jako pro princeznu,“ řekl Noel a vlekl Meghan k přeplněnému dlouhému stolu uprostřed vestibulu.

Cestou se prodírali skupinkami Meghan většinou neznámých lidí. Někteří z nich byli pozváni jako Noelovi přátelé z umělecké školy, kterou navštěvoval, když žil u svého strýce, filmového producenta z Hollywoodu.

„To jsou mí přátelé, budoucí umělci,“ rozhazoval Noel rukama. „Je to jeden z mejch velkejch snů, vystudovat filmovou akademii a stát se hercem... Bohužel, můj otec tomu zatím vůbec nefandí a radí mi, abych se vydal v jeho stopách a založil si časem svoji vlastní obchodní společnost,“ vykládal Noel, zatímco vedl Meghan přeplněným vestibulem.

„Teď zavři oči...“ řekl Meg a podal jí do rukou lehký balíček v lesklém zlatém staniolu.

Meghan se usmívala, zatímco Noel jí zašimral u nosu poupětem jedné ze sedmnácti bílých růží.

„Děkuju, Noeli,“ vydechla Meg a začala rozbalovat dar, zatímco se kolem shromáždila skupinka zvědavců.

„Jiné poděkování nedostanu?“ zalaškoval Noel Dirksen.

Meghan si k němu stoupla na špičky a poprvé v životě ho zlehka políbila. Byl cítit jemným parfémem.

Z kruhu studentů se znovu ozval potlesk, zatímco Meg rozbalovala dárek. Z koženkou pokryté krabice vyňala překvapeně a okouzleně velký, ručně malovaný japonský vějíř.

„Noeli... udělal jsi mi velkou radost,“ rozzářila se Meghan.

Noel se ale mezitím znovu dal do řeči s všudypřítomnou Elsií Goldwaterovou.

„Co budeš dělat s takovým krámem,“ šeptla zezadu na adresu vějíře praktická Helen Hansenová.

„To je romantika, tomu ty nerozumíš,“ usadila ji Rita napresovaná ve světle šedých plisovaných šatech a začala se pubertálně pošťuchovat s Troyem.

„Noel je náhodou nápaditější nežli Jason. Ten mi dal k narozkám mobil, aby mě mohl neustále kontrolovat,“ prohodila Meg k Helen a s chutí se zakousla do jednoho z nazdobených humrových sendvičů.

Náhle se vestibulem rozkmitala barevná světla a rozlehla se taneční hudba. Pouštěl ji pohublý diskžokej z malého pódia v rohu místnosti.

Jeden ze světácky se tvářících studentů herecké akademie, s filmovým úsměvem pod blond knírkem, vyzval Meghan k tanci.

Meg zrozpačitěla.

Noel se opět odněkud vynořil a jemně ho odstrčil.

„První tanec patří mně,“ dal mu na srozuměnou a odvedl Meg do středu parketu, určeného k pompézním oslavám majitele velkoobchodní společnosti Dirksena. Ostatní páry kolem nich dvou vytvořily kruh a pozvolna se přidávaly k tanci.

Po pravém boku měla Meghan Ritu s Troyem, vlevo tančila Helen s Mickem Naderem a kousek stranou se natřásala Elsie Goldwaterová v nápaditém rudém kompletu s jedním z mladých herců.

Potom začali hrát ploužák a Noel přitáhl Meg blíže k sobě.

„V těch šatech ti to děsně sekne,“ zalichotil jí. Jemně jí zároveň přejel rukou po obnažených zádech.

Meghan cítila, jak jí tělem projela chvějivá vlna.

Noel se díval upřeně na její karmínové rty, jako by je hypnotizoval.

„Chci tě líbat,“ zašeptal uzardělé Meghan do ucha.

Jeho rty se přiblížily k jejím, právě když se tančícími páry začal prodírat Jason Evans.

Noel se dotkl lehounce Meghaniných sametových rtů a jemně se s nimi mazlil. Poté jejich ústa splynula v dlouhém polibku. Meghan si povšimla, že Noel líbá jinak než Jason. Něžněji, vášnivěji.

Polibek skončil a Meg se otočila. Najednou si vylekaně uvědomila, že se dívá do Jasonových jantarových očí jiskřících hněvem.

Jason jedním skokem překonal vzdálenost dělící jeho a Noela a popadl svého soka za sako. Hudba přestala hrát a ozval se vyděšený pískot Gladys Stamlerové.

Jason Noelem prudce zacloumal jako býk rudým hadrem a zařval: „Ty napudrovanej kreténe, já tě zabiju!“

Potom se na Noela bez váhání vrhl.

Table of Contents

Titulná strana

Předmluva

I

II

III

IV

V