Max Lucado

VĎAKA BETLEHEMU

Ukážka z elektronickej knihy

Americký originál

Because of Betlehem:

©2016 by Max Lucado

Vydavateľ:

Originally published in Nashville, Tennessee, by Thomas Nelson.

Thomas Nelson is a registered trademark of Thomas Nelson, Inc.

Published by arrangement with Thomas Nelson, a division of HarperCollins Christian Publishing, Inc.

Slovenské vydanie:

©2016 KUMRAN, s. r. o.

Mýtna 62, 064 01 Stará Ľubovňa

www.kumran.sk

Všetky práva vyhradené.

Žiadna časť tejto knihy nesmie byť reprodukovaná, uložená do

informačných systémov ani inak rozširovaná (elektronicky alebo mechanicky) bez predchádzajúceho písomného súhlasu vydavateľa.

Preklad:

Jana Báliková

Jazyková korektúra:

Eva Petrovičová

Zodpovedný redaktor:

Eva Štrbová

Originál obálky:

Micah Kandros

Foto na obálke:

KarenJames.com

Obálka a grafická úprava:

Štefan Talarovič

Tlač:

Tlačiareň HEIDY, s. r. o.

Prvé vydanie:

ISBN 978-80-89487-79-0

Denalyn a ja sme poctení,

že môžeme túto knihu venovať:

Randymu a Rozanne Frazeeovcom,

schopným spolupracovníkom,

oddaným služobníkom,

skvelým priateľom.

POĎAKOVANIA

Mudrci, pastieri a anjeli. Prišli k Jozefovi a Márii. Prišli aj ku mne. A vďaka ďalším ľuďom bolo možné dokončiť knihu.

Redaktorky Liz Heaneyová a Karen Hillová – ste nesmierne usilovné a trpezlivé.

Korektorka Carol Bartleyová – vášmu pozornému zraku neunikne jediná chybička.

Manažérsky tím Steve a Cheryl Greenovci – nemožno nájsť lepších priateľov.

Vydavateľskí pracovníci TN na čele s Markom Schoenwaldom, Davidom Mobergom, LeeEricom Feskom a Liz Johnsonovou – úprimne si cením vašu vytrvalú podporu.

Konzultanti a publicisti Greg a Susan Ligonovci a Jana Muntsingerová – každý autor by mal mať tvorivých asistentov, ako ste vy.

Modlitebný bojovník David Treat – je všadeprítomný a v prípade potreby zasiahne. Presne ako Ježiš.

Farníci z Oak Hills – zakaždým, keď vystúpim na kazateľnicu, uvažujem: Nie sú už zo mňa unavení? No vy naďalej prichádzate.

Administratívne asistentky Janie Padillaová a Margaret Mechinusová – nekonečné hodiny riešite problémy, poskytujete oporu. Nesmierne si to vážim.

Moja rodina: Brett, Jenna, Andrea, Jeff a Sara – vďaka vám moje otcovské srdce prekypuje pýchou.

Vnučka Rose – tvoja mama ťa priviedla na svet v čase, keď som ja doručil do vydavateľstva túto knihu. Tvoj príchod je neporovnateľne dôležitejší! Vitaj!

A moja drahá, milovaná Denalyn. Vďaka tebe si vychutnávam Vianoce každý deň už tridsaťštyri rokov. Ľúbim ťa.

1

MILUJEM VIANOCE

Milujem Vianoce. Nech potešia nás zvonce saní! A večer skrásnie koledami! Nech Santovia nás rozradostia! A schádzajú sa doma hostia!

Milujem Vianoce v celej ich nádhere. Klopanie na dvere. Radosť a výskanie Vianociam pristane. Aj „Tichá noc“, jej jemné tóny. A všade plno dobrých vôní.

Nešomrem na preplnené obchody. Na tlačenicu v samoobsluhe s potravinami. Let je obsadený? V reštaurácii sa už nedá rezervovať miesto? Nuž, sú Vianoce.

A Vianoce milujem.

Uvidím držgroša, bratanca Eddieho a „oficiálnu Red Ryderovu vzduchovku s dostrelom dvesto metrov“. „Vystrelíš si oko!“

Teším sa na stromček a na ozdoby, na vstávanie „len pozrieť, čo sa robí“. Bingov hlas mámi srdce, balóny vznášajúce sa pre radosť a imelo a bozk, balíčkov s darmi habadej a jedlá, čo mám najradšej. Sneh, ktorý vietor ženie, a teplé oblečenie i nos, čo očervenie.

Milujem Vianoce.

Milujem ich, pretože niekde niekto položí vianočnú otázku: Prečo je dieťatko v maštali také dôležité? Kto to bol? Čo má jeho narodenie spoločné so mnou? Môže ju položiť dieťa, ktoré sa pozerá na jasličky na prednom dvore. Alebo vojak kdesi ďaleko od domova. Či mladá mamička, ktorá po prvý raz na Štedrý večer drží v náručí svoje bábätko. Vianočné obdobie navodzuje otázky.

Milujem Vianoce, pretože

niekde niekto položí vianočnú

otázku: Prečo je dieťatko

v maštali také dôležité?

Spomínam si, kedy som sa na to po prvý raz spýtal. Vyrastal som v malom mestečku v západnom Texase. Otec bol mechanik, mama zdravotná sestra. Neboli sme chudobní, no ani zámožní. Otec kládol potrubia na ropných poliach. Mama mala od tretej do jedenástej službu v nemocnici. Každý deň som spolu s bratom išiel do základnej školy a popoludní sme s chlapcami zo susedstva hrávali loptové hry.

Otec mal na starosti večeru. Brat poumýval riad a mojou povinnosťou bolo pozametať dlážku. O ôsmej sme sa obaja okúpali a o deviatej sme už boli v posteli. Pred tým, ako sme zhasli svetlo, mohli sme si chvíľu čítať.

V truhlici pri nohách našej postele boli detské knihy. Veľké knihy s lesklými obalmi a pestrofarebnými obrázkami. V truhlici žili tri medvedíky. Aj veľký zlý vlk a sedem trpaslíkov a opica, ktorá si nosila obed vo vedre. Nespomínam si, ako sa volala. A niekde pod rozprávkami bola v truhlici aj kniha o Ježiškovi. Na obale bola maštaľ pokrytá žltou slamou. Nad ňou žiarila hviezda. Jozef a somár mali veľké oči a stáli obďaleč. Mária držala v náručí bábätko. Pozerala naň, ono na ňu a spomínam si, ako som pozeral na oboch.

Ocko, ktorý toho veľa nenavravel, nám povedal: „Chlapci, Vianoce sú späté s Kristom.“

Raz v čase určenom na čítanie som sa zamyslel nad jeho slovami. Začal som klásť vianočné otázky. A rôznymi spôsobmi si ich kladiem doteraz.

Mám rád odpovede, ku ktorým som dospel.

Napríklad túto: Boh vie, aké je byť človekom. Keď mu hovorím o redakčných uzávierkach, dlhom čakaní či ťažkých časoch, chápe to. Je tam. A je aj tu. Vďaka Betlehemu mám v nebi priateľa.

Vďaka Betlehemu mám v nebi Spasiteľa. Vianocami sa začína to, čo oslavujeme počas Veľkej noci. Dieťa v kolíske sa stalo Kráľom na kríži. A pretože to tak bolo, mám čistý register. Len milosrdenstvo. Jeho ponuka nemá dodatky vytlačené drobným písmom. Nepovedal mi: „Očisť sa, než ku mne prídeš.“ Ponúkol mi inú možnosť: „Príď ku mne a ja ťa očistím.“ Nerozhoduje to, že sa ho držím za ruku, ale to, že on drží za ruku mňa. A jeho stisk je trvalý.

Vďaka Betlehemu mám v nebi

Spasiteľa. Vianocami sa začína to,

čo oslavujeme počas Veľkej noci.

Dieťa v kolíske sa stalo Kráľom na kríži.

Aj jeho prítomnosť v mojom živote. Vianočné darčeky od Santu? Sú milé. No trvalá prítomnosť Krista? To je niečo, čo mení život.

Boh je vždy v našej blízkosti. Vždy je tu pre nás. A v nás. Môžeme naňho zabudnúť, no Boh nikdy nezabudne na nás. Vždy sme prítomní v jeho mysli a jeho zámeroch. Nazval sa „Emanuel“, čo znamená „Boh s nami“ (Mt 1, 23).

Nielen: „Boh nás stvoril.“

Nielen: „Boh na nás myslí.“

Nielen: „Boh nad nami.“

Ale Boh s nami. Boh je tam, kde sme my: v kancelárii, v kuchyni, v lietadle. Nadýchol sa nášho vzduchu a kráčal po tejto zemi. Boh... s... nami!

Toto posolstvo potrebujeme viac ako kedykoľvek predtým. Žijeme v časoch naplnených úzkosťou. Terorizmus uskutočňuje svoj cieľ – šíri strach. Násilie visí nad našou planétou ako čierny mrak. Pouvažujme o záberoch v novinách: nezmyselné útoky, krviprelievanie, náhodné kruté skutky.

A akoby zla nebolo dosť, vládnu obavy z ďalšej hospodárskej krízy. Výnosy z cenných papierov sú rozkolísané a svet financií upadá. Pastieri bdeli, strážili stáda aj v noci. A vy spíte s jedným okom otvoreným, usilujete sa v noci strážiť svoj majetok.

A je toho viac:

Práca, ktorú si nie ste schopní udržať.

Nádor, ktorý neviete diagnostikovať.

Manželstvo, ktoré už nezlepíte.

Šéf, ktorému nemožno vyhovieť.

Podobáme sa malému chlapcovi, ktorý hral vo vianočnom príbehu anjela. Spolu s mamou precvičovali znova a znova to, čo mal povedať: „Neboj sa, to som ja.“ „Neboj sa, to som ja.“

No keď sa začalo vianočné predstavenie, vyšiel na javisko, uvidel svetlá a publikum a stŕpol. Po chvíli trápneho ticha napokon povedal: „To som ja a bojím sa.“

Bojíte sa? Ak áno, môžem vám navrhnúť, že potrebujete trochu Vianoc? Nemyslím tým dávku sladkého sentimentu, so Santom spojený jasot či vaječný likér. To nie sú Vianoce.

Vianoce, ako povedal môj otec, sú späté s Kristom. V ich anglickom pomenovaní Christmas zaberá Kristus – Christ – šesť z deviatich písmen a na tých je dôraz. Nejde o Santu, nákupy či soby. Ide o Krista. A Vianoce nie sú Vianocami, ak – alebo kým – neprijmeme betlehemské posolstvo.

Boh je vždy v našej blízkosti.

Vždy je tu pre nás. A v nás.

Môžeme naňho zabudnúť,

no Boh nikdy nezabudne na nás.

Došlo vám to? Našli ste si v tomto uponáhľanom období roka čas na to, aby ste prijali jeho prísľub?

Boh nás získa.

Boh nás spasí.

Boh je vždy v našej blízkosti. Mimochodom, Betlehem bol len začiatok. Ježiš nám prisľúbil opakovaný príchod, Betlehem, druhé dejstvo. Tentoraz to však nebude tichá noc. Roztvoria sa nebesá, zaznie hlasné trúbenie a to bude začiatok nového kráľovstva. Vyprázdni hroby a roztopí zimu smrti. Priloží prst k spoločnej tvári svojich detí a zotrie všetky slzy. „Practe sa, smútok, choroby, invalidné vozíky a rakovina! Dosť bolo vydesených výkrikov a nocí hrôzy! Smrť, zomieraš! Život, ty vládneš!“ Jasličky nás pozývajú, dokonca nabádajú, aby sme uverili, že to najlepšie ešte len príde. A to všetko sa môže začať dnes.

No ak nie, má to svoj dôvod. Nijaký deň nie je náhodný či bezvýznamný. Nijaký skutok nie je mimovoľný a zbytočný. Uvažujme o betlehemskom zrode. Kráľ nariadil sčítanie ľudu. Jozef bol prinútený cestovať. Mária, zaoblená ako lienka, sa natriasala na chrbte somára. Hostinec bol preplnený. Bola neskorá noc. Všetko to bolo veľmi nepríjemné. No z nepríjemností sa zrodila nádej.

A stále sa rodí. Nemám rád nepríjemnosti. No milujem Vianoce, pretože nám pripomínajú, ako „tým, čo milujú Boha, všetko slúži na dobré“ (Rim 8, 28).

Vianočné prísľuby, ktoré formujú srdcia. Dlho po tom, ako odídu hostia, koledníci sa vrátia domov a zhasnú svetlá, tieto prísľuby pretrvávajú.

Azda by ste počas týchto Vianoc mohli získať to podstatné.

Urobme to, čo som urobil ja ako šesťročný nakrátko ostrihaný ryšavý chlapec s pehami pokrytou tvárou. Zažnime lampu, schúľme sa na pohodlné miesto a ponorme sa do zvláštneho, nádherného betlehemského príbehu.

Možno nájdete to, čo som našiel ja: celoživotnú nádej.

2

BOH MÁ TVÁR

Prečo máme pocit, že tlačidlo vo výťahu nestačí stlačiť len raz? Prečo si v autobuse najradšej sadáme dopredu a v kostole dozadu? Prečo si dávame do tela robiť diery, do ktorých upevňujeme šperky?

Prečo sa dožadujeme inštrukcií a potom sa hádame s osobou, ktorá nám ich dáva?

Aký zmysel má kravata?

Rozumné správanie nepatrí k našim charakteristickým vlastnostiam. Ak však chceme vidieť ľudí na pokraji šialenstva, sledujme, ako sa rodiny počas Vianoc správajú k malým bábätkám.

Chúďa dieťa nič netuší. Ešte sa zotavuje z prechodu pôrodnými cestami, keď ho rodina začne zdobiť, akoby bolo rozkošným šteniatkom na prehliadke psov. Červená kožušinová čiapka s bielym brmbolcom. Strelené škriatkovské topánočky vpredu vykrútené dohora. Keď toto bábätko dorastie do puberty, začne nosiť neforemné džínsy a dá si urobiť tetovanie, dospelí pri pohľade naň zastonajú. No obliecť šesťmesačné dieťa do červených nohavíc s trakmi a kabátika so vzorom sobích parohov? To je roztomilé.

A darčeky, čo dávame! Nedávno narodené dievčatko sa ešte ani nie je schopné dostať z postieľky, no mama, ktorá je vždy seriózna, už kúpila interaktívnu knižku na nácvik čítania. Chlapča ešte nie je ani schopné chodiť bez pomoci iných, a starý otec mu daroval bejzbalovú pálku s emblémom svojho obľúbeného klubu.

A fotografie, ktoré robíme!

Koniec ukážky

Table of Contents

Titulná strana

POĎAKOVANIA

1 MILUJEM VIANOCE

2 BOH MÁ TVÁR