Copyright © Karel Kaplan, 2019

Cover © Lukáš Tuma, 2019

Czech Edition © Nakladatelství Epocha, Praha 2019

ISBN 978-80-7557-173-1 (print)

ISBN 978-80-7557-673-6 (ePub)

ISBN 978-80-7557-674-3 (mobi)

ISBN 978-80-7557-675-0 (pdf)

Ediční poznámka

Hlavním cílem této publikace je poskytnout veřejnosti dobové dokumenty vztahující se k procesu s Miladou Horákovou a spol., a sice v co nejautentičtější podobě. Archivní materiály proto byly ponechány v původní formě – byť některé z nich jsou stylisticky neobratné – a prošly pouze základní redakční úpravou, při níž byly opraveny hrubé chyby a doplněna chybějící interpunkce. Z toho důvodu například čtení přepisů odposlechů vyžaduje k porozumění vyšší soustředění.

Obsah

Úvod k procesu s Miladou Horákovou

Od záměru k přípravě politického procesu M. Horáková a spol.

Od akce Střed k výrobě monstrprocesu M. Horáková a spol.

Zprávy z cely

Příprava procesu v justici a přelíčení před státním soudem

Medializace procesu, příprava manifestací a organizování veřejnosti

Poslední slovo obžalovaných

Pohledy z druhé strany

Rehabilitační osud Direktoria

Úvod k procesu s Miladou Horákovou

Soudní proces s Miladou Horákovou a spol., původně jeho výrobci nazývaný „Direktorium čsl. odboje“, patřil k závažným událostem v historii Československa, komunistického režimu a možno říci, že představoval zlomový bod v historii politických procesů. Na jeho výrobě se významně podíleli sovětští poradci v Bezpečnosti. Jejich českoslovenští kolegové či teprve žáci se učili a přebírali sovětskou „výrobní technologii“ velkých politických procesů, zejména monstrprocesů. Mimořádný význam mu přisuzovala a značnou péči mu věnovala jak politická místa v čele s komunistickým vedením, tak jeho přímí výrobci v Bezpečnosti a justici. Tehdejší hromadné sdělovací prostředky a mechanismus na utváření veřejného mínění řízený komunisty se velmi aktivně a iniciativně podílely na líčení „zločinecké činnosti“ obětí. Přispěly největším dílem k formování veřejného mínění, k záplavě rezolucí volajících po vysokých trestech, po trestech smrti. V době uvolňování vnitropolitických poměrů v roce 1968 se naopak sdělovací prostředky významně podílely na odhalování pravdy o nezákonnostech minulých let, o zločinných praktikách, které provázely výrobu procesů. Na veřejnost začala pronikat i pravda o procesu M. Horáková a spol. Dříve ale, než mohlo dojít k rehabilitaci, byla tato cesta na začátku sedmdesátých let násilně zastavena.

Teprve po listopadu 1989 se znovu ukázala naděje. Naplnila se s pádem komunistického režimu, došlo k rozsáhlé a rychlé rehabilitaci, a hlavně padl přísný zákaz přístupu k archivním dokumentům, obnovený po roce 1969. Spisy o procesu Milada Horáková a spol. patřily k těm, na které se vztahoval zvlášť přísný příkaz utajení: spisy byly uzamčeny ve zvláštních částech archivu nebo v trezorech ministerstev vnitra a spravedlnosti, ústředního výboru KSČ a Bezpečnosti. Sdělovacím prostředkům bylo samozřejmě zakázáno se o tomto tématu zmiňovat. Přesněji řečeno nesměly připomínat poznatky procesu už zveřejněné v letech 1968–1969 a případný výklad směly udržet jen v rámci ideologie padesátých let. Avšak již první a neúplné poznávání pravdy o procesu, které se k veřejnosti dostávalo v době československé reformy 1968, dovedlo velkou část občanů k přesvědčení, že to byl nezákonný, vykonstruovaný politický proces. Mnoho dalších začalo pochybovat o tom, zda dosavadní komunistický výklad trestního řízení proti „nepřátelům“ a soudní rozhodnutí o trestech byly správné.

Změny po listopadu 1989 podnítily zájem veřejnosti o nezákonnosti a zločiny komunistického režimu. Kromě příznivé atmosféry také vytvořily prostor a podmínky pro hledání, odhalování a sdělování pravdy. Proces s M. Horákovou a spol. a osudy jeho obětí i obětí procesů následných stanuly na předním místě veřejného zájmu. V tisku se začaly objevovat články, dokumenty, rozhovory s dosud žijícími oběťmi. O procesu a osudech odsouzených se hovořilo v rozhlase, vysílalo v televizi. Uvolnění archivních dokumentů se promítlo v knihách o procesu, jeho výrobě a také o rehabilitaci, o důsledcích ovlivňování veřejného mínění během procesu, o rezolucích volajících po krvi a smrti, o životě a osobnosti M. Horákové a dalších. Ve veřejnosti se hromadily a šířily nové poznatky. Stále více občanů se utvrzovalo v přesvědčení, že zinscenované politické procesy byly záměrně vyráběné zločiny. Přestávala být uznávána argumentace dřívějšího režimu, že se jednalo o chyby, o justiční omyly, o porušování „socialistické zákonnosti“. Postupně převládl názor, že šlo o politické zločiny a vraždy, páchané všemi články mechanismu na výrobu politických procesů – příslušnými vedoucími orgány komunistické strany, Bezpečnosti a justice. Mnozí ze známých obětí této zvůle se staly symboly bojovníků za demokracii a svobodu. Mezi ně patřily i oběti procesu M. Horáková a spol. Právě Miladu Horákovou občané uznávají a uctívají jako přední bojovnici za demokracii, proti komunistickému režimu.

Archivy už vydaly mnoho dokumentů a svědectví o procesu M. Horáková a spol. Jak už to bývá, nacházejí se a budou se nalézat další. Některé dosud nepublikované vůbec, anebo pouze z malé části obsahuje tato publikace. Začíná dokumenty z konce roku 1949 a končí závěrečnými projevy obžalovaných u soudu. Jako dodatek jsme zařadili názory z druhé strany, tedy některých, kteří se na výrobě procesu podíleli.

Od záměru k přípravě politického procesu M. Horáková a spol.

Proces M. Horáková a spol. vyplynul z akce Státní bezpečnosti nazvané „Střed“. Příslušníci a agenti StB sledovali zvlášť intenzivně od přelomu let 1948/1949 osoby postižené únorovým státním převratem. Zaznamenávali jejich schůzky i náhodná setkání a od počátku jim připisovali protistátní činnost ve službách „mezinárodní reakce“, a také cíl – vrátit republiku ke kapitalismu. V akci „Střed“ se angažovala především krajská bezpečnost v Pražském kraji ve spolupráci s kraji dalšími. Koncem prosince 1949 a za další měsíc mělo ústředí Státní bezpečnosti podrobné, byť průběžné zprávy o akci „Střed“ a její realizaci.

Přehled o akci „Střed“ a seznam zatčených osob, 22. prosince 1949:

Dne 22. prosince 1949

Předkládám seznam zatčených osob v akci „Střed“ s označením jejich politické příslušnosti, postavení v illegální organisaci a zaměstnání.

Bývalí členové národně socialistické strany:

Členové ill. výboru:

Nestával Josef, JUDr., býv. ředitel Ústř. svazu Nem. pojišťoven, býv. člen ústř. výboru strany Nár. soc., býv. člen krajského výkonného výboru, člen ÚNV v Praze. Člen illegálního výboru nár. soc., politický vedoucí a inspirátor programu byl pověřen kontrolou všech správ odesílaných do zahraničí s navázáním styku s ill. soc. demokratickou stranou.

Horáková Milada, JUDr., úřednice Ústř. sociálního úřadu hl. m. Prahy, do února 1948 poslankyně Nár. shromáždění za stranu nár. soc. Členka ill. výboru strany nár. soc. Spolu s Nestávalem kontrolovala špionážní zprávy a řídila politickou linii ill. činnosti. Odesílala špionážní zprávy do ciziny Ripkovi a Zenklovi.

Čupera Josef, JUDr., býv. tajemník posl. klubu nár. soc. až do zatčení, člen ill. výboru nár. soc., který měl za úkol organizovat síť krajských ill. důvěrníků jichž pomocí měl zaktivizovat členstvo býv. strany a vytvořit špionážní síť až do místních organizací.

Šobr Karel, Ing., agronom, býv. parlamentní tajemník Dr. Ripky, v poslední době na brigádě v dole. Jmenovaný obdržel od Ripky Kč 1.300.000,– na podporu ill. činnosti a uvězněných příslušníků nár. soc. s funkcí hospodáře, který sbíral a korigoval hospodářské špionážní zprávy, které po schválení ill. výboru odesílal do zahraničí Ripkovi.

Kleinerová Antonie, býv. poslan. nár. soc., členka vedení ill. organisace nár. soc., která měla velmi rozsáhlou ilegální špionážní síť. Získané špionážní zprávy a politická memoranda odesílala do zahraničí Ripkovi a Zenklovi.

Dlouhý František, býv. tajemník ÚRO, nyní odborný asistent Čsl. ústavu práce, člen býv. ÚV strany nár. soc., byl členem ill. výboru nár. soc., kde jako odborník měl na starosti otázku odborů, t.zn. měl za úkol vyhledávat vhodné lidi pro funkce v odborech po převratu, aby mohly být podřízeny straně nár. soc.

Zemínová Františka, býv. poslankyně nár. soc. Byla členkou ill. vedení, byla však vzhledem ke své popularitě a radikalismu osamocena ve své protistátní činnosti. Usměrňovala činnosti teroristické organizace v Ostravě, prostřednictvím Přeučila činnost ter. organizace v Chomutově, řídila ill. organisaci v Karlových Varech a byla ve styku s ill. organisaci „Černý Havran“ v Praze-Kačerově a ill. org. na Trutnovsku.

Račanský František, ústřední mag. rada, nyní soukromý úředník. Člen ill. vedení nár. soc. V jeho bytě se konaly schůzky ill. vedení a obstarával schůzky i v jiných místech kromě svého bytu.

Pecl Oldřich, JUDr., býv. soukr. úředník, býv. majitel antracitových dolů, které mu byly znárodněny. Nebyl nikde polit. organizován a byl do ill. vedení přijat, protože byl znám svým trockistickým a oportunistickým smýšlením. Vypracoval nový program strany nár. soc., který měl být uskutečněn po převratu, vypracoval všechny politické zprávy, které odesílala Kleinerová do zahraničí a on sám odesílal rovněž do zahraničí zprávy.

Hospodářská rada

Vedoucí skupin:

Klíma František, Ing., býv. místoředitel Pražské spořitelny, nyní úředník Spořitelny a záložny v Praze. Býv. člen Hospodářské rady ÚV strany nár. soc.

Byl pověřen ill. výborem nár. soc. sestavit Hospodářskou radu, která měla za úkol zorganizovat a připravit veškerý průmysl a hospodářství na dobu po převratu. Členové Hosp. rady měli rozděleny úkoly podle jednotlivých sektorů a tímto způsobem chtěl přivést veškerý náš průmysl a hospodářství do rukou kapitalistů. Členové Hosp. rady, jejímž byl Klíma vedoucím, byli Hůber Vojtěch, JUDr., advokát, býv. člen Hospodářské rady nár. soc., člen ill. skupiny Hospodářské rady nár. soc. Měl za úkol organisovat sektor svobodných povolání. Špionážní zprávy o své činnosti podával Klímovi.

Krause Alois, úředník ústř. ředitelství lehkého kovoprůmyslu, člen komise pro organisaci práce uvnitř strany nár. soc., tajemník krajské sekce soukr. podnikatelů při straně nár. soc. Jeho úkolem v ill. org. bylo organisovati výrobu. Vypracoval plán na reorganisaci průmyslu v případě převratu, podával špionážní hosp. zprávy, které prostřednictvím Fr. Klímy odesílal do zahraničí.

Hanousek Jan, JUDr., Referent pro plánování dopravy KNV Praha.

Bývalý člen strany nár. soc., kde zastával funkci jednatele dopr. úřadu živnostenského. Od února ١٩٤٦ člen KSČ. Člen ill. hosp. rady, který měl za úkol organisovat dopravu. Vypracoval zprávu o uspořádání dopravy po převratu. Situační zprávu o odboru dopravy předával Fr. Klímovi.

Klíma Bohumil, úředník Spořitelny a záložny v Praze.

Člen ill. Hospodářské rady nár. soc., který úzce spolupracoval s Fr. Klímou. Zpracovával hospodářské špionážní, zprávy od členů HR pro Fr. Klímu. Měl za úkol organisaci peněžnictví a pojišťovnictví. Špionážní zprávu o organisaci peněžnictví a o její rekonstrukci po převratu podal Fr. KLÍMOVI. Jeho spolupracovníkem byl

Balej Josef, JUDr., Úředník firmy ELEKTROPRAGA, který cyklostyloval Boh. Klímovi letáky Za svobodné Československo.

Zenkl Rudolf, býv. ředitel Spořitelny pražské, nyní v.v., člen Hospodářské rady nár. soc.

Byl členem ilegální Hospodářské rady nár. soc. bez přímého úkolu, byl do HR povolán, aby schvaloval činnost ill. HR vzhledem k jeho poměru k Petru Zenklovi. Zúčastnil se ill. činnosti nár. soc. skupiny na Pardubicku a Poděbradsku.

Přeučil František, býv. poslanec nár. soc. Býv. majitel nakl. PAMÍR.

Byl členem ill. HR. Byl krajským ill. důvěrníkem nár. soc. a vybudoval na Pardubicku ill. organisaci.

Prostřednictvím šifrovaných dopisů vybudoval síť okresních důvěrníků. Dělal ill. vedení spojku mezi teroristickou org. Adama v Chomutově a ill. teroristickou organisaci Buchala v Ostravě.

V ill. Hospodářské radě měl za úkol organisovat obor živnostníků a obchodníků. Vedl velmi rozsáhlou ilegální a špionážní činnost.

Nešvara Čestmír, JUDr., Vedoucí administrativy v továrně FRIGERA, býv. člen nár. soc. strany po únoru kandidátem KSČ.

V ill. Hosp. radě byl pověřen úkolem organisovat po převratu cizinecký ruch.

Spojení s vedoucími ilegality:

Nedoma Josef, býv. gen. řed. Čsl. dolů, býv. poslanec nár. soc., zúčastnil se schůzek ill. výboru nár. soc., se kterým prováděl organisační a politickou činnost ill. vedení. Vypracoval zprávu o reorganisaci čsl. průmyslu o 30 stranách, kterou předal Kleinerové.

Podracký Jan, JUDr., sekretář Ústř. svazu průmyslu v Brně. Do února 1948 člen nár. soc., potom kandidát KSČ. Vytvořil ill. skupinu v Ústř., svazu průmyslu, která podávala ill. vedení nár. soc. hospodářské špionážní zprávy.

Spojení se Šobrem:

Tichota Vladimír, býv. poslanec nár. soc. zúčastňoval se ill. schůzek u Jarošů, převzal do úschovy od Šobra Kčs 100.000,– z Ripkova fondu, za které koupil zlaté mince a šperky. Po převratu se měl stát gen. sekretářem ÚRO. Věděl o ill. činnosti Zemínové.

Wagner Karel, býv. velkoobchodník textiliemi, obdržel od Šobra do úschovy Kčs 300.000,– z Ripkova fondu, které údajně utratil.

Spojení se Zemínovou:

Kočová Dagmar, MUDr., kožní lékařka; v jejím bytě se konaly schůzky Zemínové se členy ill. výboru. Věděla o veškeré činnosti vedení, rovněž o činnosti Kleinerové, prováděla různé úkony spojky pro ill. vedení.

Černá Marie, býv. úřednice společnosti pro zahr. obchod, členka okr. výboru nár. soc., okresní důvěrnice, místní důvěrnice v Roztokách. Na žádost agenta cizí moci vešla ve styk se Zemínovou, aby pomohla organizovat odesíláni balíčků býv. příslušníkům nár. soc. uvězněným v Jáchymově. Dala Kčs 3.000,– Zemínové na podporu uvězněných nár. soc.

Pechánková Zděnka, býv. tajemnice strany nár. soc., nyní dělnice, navštěvovala Zemínovou a byla zatčena v bytě Zemínové.

Spojení s Nestávalem:

Vrkoš Rudolf, vrchní plavební kontrolor v. v., kontrolní finanční referent ÚNV za nár. soc. Byl zprostředkovatelem spojení mezi pražskou ill. organizaci v kav. VLTAVA a Nestávalem, kdy Nestával ustavil vedoucím pražské illegality nár. soc. Vrkoče a vzal si na starost ilegalitu nár. soc. mezi státními a obecními zaměstnanci v Praze. O výsledcích ill. schůzek měl informovat Zenkla.

Štulik Jindřich, býv. úředník, nyní pensista, býv. místopředseda ZNV za stranu nár. soc.; zúčastňoval se ill. schůzek u Kočové, věděl o ill. činnosti Nestávala. Ve Stulíkově bytě se scházeli nár. soc. k ill. činnosti.

Spojení s Kleinerovou:

Šubrtová Milada, býv. švadlena, v domácnosti, bez pol. příslušnosti, u Šubrtové měla Kleinerová ilegální byt pro schůzky. Věděla o veškeré činnosti Kleinerové, účastnila se jí stejnou měrou jako Kleinerová tím, že předávala špionážní dopisy, pomáhala při odesílání zpráv do zahraničí, zúčastnila se všech ill. schůzek a jednání.

Neumanová Leontýna, od dubna 1948 kandidát KSČ, učitelka na konservatoři; odesílala Kleinerové většinu špionážních zpráv přes úředníky norského vyslanectví. Přes Neumanovou byly odesílány ill. vedením všechny zprávy závažného rázu. Obstarala vysílačku.

Aubrecht Jan, tiskař, předal Neumanové vysílačka pro ill. organisaci.

Pranc František, Dr., techn. vedoucí n. p. SPOPA, závod 54, politicky neorganizován; dostal od Aubrechta vysílačku pro ill. organisaci, aby s ní navázal spojení s cizinou.

Šulík Andělín, vrch. fin. rada, býv. poslanec nár. soc., podával špionážní zprávy Kleinerové a Peclovi, zúčastnil se ill. organisační činnosti Kleinerové. Věděl o všech zprávách odesílaných do ciziny.

Kuthemilová Marie, švadlena, politicky neorganisována; podávala Kleinerové nepravdivé zprávy z okolí gen. tajemníka KSČ Slánského.

Gaudl Rudolf, t. č. bez zaměstnáni, agent CIC s přezdívkou „Kanón“, informoval Kleinerovou o situaci v zahr. emigraci a nosil od Kleinerové zprávy do zahraničí.

Hamáček Josef, býv. účetní, zaměstnanec Leteckého ústavu, býv. příslušník soc. dem., podával Kleinerové zprávy o politické situaci na Chomutovsku a Mostecku. Člen ill. organisace Český lev. Předal Marešovi pro Kleinerovou dopis psaný italsky. Přechovával členy ill. organisací.

Peclová Ankica, manželka Dr. Pecla, v domácnosti, věděla o protistátní činnosti svého manžela a je zajištěná k objasnění a doplněni poznatků o činnosti Pecla.

Horna, Dr. doc. Ing., býv. náměstek ředitele Nár.banky, nyní důchodce, býv. profesor Vysoké Školy hospodářských věd, t. č. v TNP;

Podával Kleinerové zprávy ohledně měnové reformy a návrhy na finanční plán po převratu.

Votočková Jožka, býv. úřednice ČSD, nyní soukr. úřednice, politicky neroganisovaná; pokoušela se o útěk do zahraničí, přičemž chtěla přenést špionážní zprávy Kleinerové pro Pelantovou.

Palivec Josef, JUDr., býv. min. rada MZV, podával Kleinerové špionážní zprávy, byl ve spojení s cizím vyslanectvím, od kterého dostával instrukce pro protistátní činnost.

Schacherlová Blažena, vdova, v domácnosti. Věděla o činnosti svého bratra Jelínka a souhlasila s protistátní činností jeho a Kleinerové.

Jelínek Zděnek, úředník čsl. hutí, gen. ředitelství; podával Kleinerové špionážní zprávy hospodářské o veškerém exportu, dodávkách do SSSR, voj. dodávkách apod.

Outrata František, vrch. strážm. SNB; podával Kleinerové zprávy o chystaném zatýkání živnostníků v akci T-43 a o chystaném zatýkání funkcionářů nár. soc.

Ambros Klement st., podával Kleinerové špionážní zprávy z hospodářství.

Ambros Klement ml., účetní tajemník čsl. státních statků, zatčen pro nebezpečí koluse a podezření z účasti na činnosti svého otce.

Sociální demokraté:

Peška Zdeněk, Dr. prof., právnické fakulty Karlovy univ., byl předsedou ill. výboru soc. dem. Jednal na schůzce ve Vinoři s Horákovou a Nestávalem, zástupci ill. vedení nár. soc. o sloučení v jednu stranu po převratu. Rozšiřoval ill. letáky. Předal zprávu s rozborem ústavy Sýkorovi k odeslání do zahraničí uprchlým pravicovým soc. demokratům.

Dundr Vojtěch, úředník, redakt. a tajemník strany soc. dem.; člen ill. výboru strany soc. dem., zúčastnil se všech schůzek ill. výboru soc. dem. O jeho členství v tomto výboru věděla Zemínová, zúčastnil se vypracování programového prohlášení, odeslaného do ciziny.

Sýkora Václav, JUDr., býv. tajemník Dr. Beneše nyní úředník min. unifikací; byl napojen na Horákovou, věděl o její ill. činnosti, dostal k odeslání do zahraničí zprávu od Pešky, odesílal zprávy do zahraničí prostřednictvím Gleichové a švédského vyslanectví.

Krejčí Vilém, Dr., vrch. dob. rada min. unifikací; dodával Sýkorovi zprávy k odesílání do zahraničí. Věděl o tom, že Kleinerová provádí špionáž a organisuje přechody hranic.

Vaněk Mojmír, Dr., býv. osobní tajemník Dr. Beneše; nyní odb. rada min. unifikací, spolupracoval v ill. činnosti se Sýkorou.

Žatecký Václav, vedoucí oddělení v min. unifikací, dělal spojku mezi Sýkorou a Peškou, odevzdal Sýkorovi rozbor ústavy vypracovaný Peškou, věděl o tom, že Sýkora udržuje ill. styk se zahraničím přes švédské vyslanectví.

Jeřábek Josef, JUDr., soudní obhájce, stýkal se s ill. výborem soc. dem a jednal s Dr. Nestávalem jako zástupcem ill. výboru nár. soc. o sloučení stran v jednotnou stranu. Vyrozuměl sociální demokraty v Londýně o jednání s ill. vedením nár. soc.

Hastrlík Pavel, člen branné komise soc. dem., člen výboru místní organisace, člen propagační a organizační komise, úředník; dostával ze zahraničí od Holuba instrukce k činnosti a zprávy o ustavení soc. dem. v zahraničí. Jednal o tom s Jeřábkem.

Holubovi odesílal přes Táborského zprávy z ill. výboru soc. dem., špionážní zprávy odesílal pomocí tajného písma a tímto způsobem též zprávy dostával.

Hons Josef, Ing., úředník státního zvelebovacího úřadu, zprostředkovával schůzky Nestávalovi s Jeřábkem mezi ill. vedením nár. soc a soc. dem. Schůzky se konaly v jeho kanceláři.

Pravděpodobné spojení s Kleinerovou:

Hejda Jiří, JUDr., úředník fy. ALBA, důvěrník místní organisace nár. soc., místopředseda národohospodářské komise ÚNV, člen plánovací komise při předsednictvu vlády, podle zpravodajských poznatků podával Kleinerové a Palivcovi špionážní zprávy. Vlastní výpovědí dosud nepotvrzeno.

Vopařil Josef, redaktor Zemědělských novin, příslušník KSČ, dodává zprávy Kleinerové, výslechem dosud nepotvrzeno a neobjasněno.

Sedláková Alena, úřednice, členka strany soc. dem. Informovala Kleinerovou o tom, že soc. dem. mají v illegalitě pracovat samostatně, udržovala spojení se zahraničím přes Neumanovou.

Ostatní skupiny:

„Vltava“

Třeška Josef, majitel lakýrnictví, člen ÚNV hl. m. Prahy, člen hospodářské komise hl. m. Prahy, předseda krajské župy živnostníků, člen ill. hospodářské rady. Účastnil se schůzek ill. organisace jako jeden z jejích vedoucích v kavárně VLTAVA, kde započali s organisováním protistátní činnosti nár. soc. v Pražském kraji.

„Jugoslávie“

Paleček Václav, Ing., Dr., býv. zplnomocněný ministr a vyslanec, nyní bez zaměstnání. Organizoval skupinu, která prováděla špionáž pro jugoslávské vyslanectví.

„Kopecký“

Dohnálek Jan, Dr., býv. úředník MZV. Spolupracoval s Kopeckým tím, že mu zprostředkovával předání špionážních zpráv úředníkům AV.

Sum Antonín, JUDr., býv. zaměstnanec HZV, nyní soustružník kovů; podával špionážní zprávy Dohnálkovi a předával špionážní zprávy od Kopeckého úředníku anglického velvyslanectví Me Laughlinovi, od kterého dostávali instrukce ke špionáži.

Hanzlík Jan, aktuárský ředitel MZV, předseda závodní rady na Zamini; člen výboru závodní organisace nár. soc.

Dostal od Kopeckého za úkol sledovat činnost úředníků Zamini pro ill. organisaci nár. soc. a zjištění důležitých míst k obsazení posic po převratu.

Vavřínek Prokop, JUDr., odb. rada Zamini, člen legislativní komise při ÚV nár. soc., členem AVNF při Zamini. Dostal za úkol od Kopeckého vyhotovit seznam členů nár. soc. na Zamini za účelem obsazení důležitých míst po převratu.

Varoval Kopeckého, když se dověděl, že je Kopecký sledován.

Mencák Augustin, JUDr., referent čsl. keramických závodů, býv. redaktor „Venkova“, člen býv. soc. dem. strany. Podával ze svého oboru Kopeckému špionážní zprávy, stejně tak zprávy o náladě obyvatelstva a statistické údaje o osobách uprchlých do zahraničí podle Úř. listu.

Chytil Václav, JUDr. doc., býv. poslanec Čsl. strany lidové, úředník Národní banky.

Dával Kopeckému zprávu o „lepším“ ústavoprávním uspořádání ČSR.

Jindřich Václav, býv. továrník; napomáhal při organisování přechodů státních hranic, věděl o špionážní činosti Suma.

Konec ukázky