Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy

Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována ani šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

Mgr. Michal Vičar, Ph.D.

Sportovní talent

komplexní přístup

Odborná recenze doc. Jiří Mudrák, Ph.D., doc. PaedDr. Martin Pupiš, Ph.D.

Kniha je monografií

Vydání odborné knihy schválila Vědecká redakce nakladatelství

Grada Publishing, a.s.

Nakladatelství děkuje za finanční podporu při vydání knihy Masarykově univerzitě.

Vydala Grada Publishing, a.s.

U Průhonu 22, 170 00 Praha 7

obchod@grada.cz, www.grada.cz

tel.: +420 220 386 401, fax: +420 220 386 400

jako svou 7083. publikaci

Ilustrace Miroslav Malý

Odpovědná redaktorka Ivana Kočí

Jazyková úprava Pavel Skramlík

Grafická úprava a sazba Eva Hradiláková

Fotografie Depositphotos / s. 13 AndreyPopov, s. 21 Corepisc, s. 39 f8grapher, s. 49 ArturVerkhovetskiy, s. 73 Wavebreakmedia, s. 84 betochages, s. 103 Nathan0834, s. 111 vectorfusionart, s. 133 pogorelova, s. 151 sportlibrary, s. 156 microgen, s. 168 petrograd99, s. 178 tonodiaz, s. 182 Corepics, s. 198 DesignPicsInc, s. 211 prudek, s. 231 Photocreo, s. 251 zurijeta

Počet stran 288

První vydání, Praha 2018

Vytiskly Tiskárny Havlíčkův Brod, a. s.

© Grada Publishing, a.s., 2018

ISBN 978-80-271-2403-9 (ePub)

ISBN 978-80-271-2402-2 (pdf)

ISBN 978-80-271-0841-1 (print)

O autorovi

Mgr. Michal Vičar, Ph.D.

*13. 5. 1985, Olomouc

Vystudoval psychologii a sociologii na Fakultě sociálních studií Masarykovy univerzity v Brně, Ph.D. získal v oboru Sportovní psychologie na Fakultě tělesné kultury v Olomouci. Odborně se specializuje na identifikaci a rozvoj sportovního talentu a trénink mentálních dovedností. Zabývá se také tématy týkajícími se využitím pohybu v divoké přírodě a adrenalinovými aktivitami přispívajícími k osobnostnímu rozvoji a terapii člověka. Spolupracuje s řadou vrcholových sportovců. Působil na Fakultě sportovních studií Masarykovy univerzity v Brně a v současnosti je pedagogem Fakulty tělesné kultury Univerzity Palackého v Olomouci.

Je vášnivým cestovatelem, autorem cestopisu Embéčkem kolem světa a stejnojmenného televizního dokumentu. Diriguje olomoucký swingový orchestr New Street Band, ve volném čase se věnuje volejbalu a lezení po skalách.

Prolog

„Finále jsou vzdálená.“ Tento výrok mého táty mne provází po celý život. Někdy ještě dodal: „I když se ti bude zdát, že finále jsou už tu, zůstávají stále ještě vzdálená.“ Věty říkával jak ve chvílích, kdy se mi něco nepovedlo, tak při mých úspěších. Slyšel jsem je po zdaru na přijímačkách na střední školu, nepovedeném vystoupení, i ukončeném doktorátu. A myslím, že je pronese i v momentě, kdy se mu dostane do ruky tato kniha.

Přiznám se, že tyto jeho věty mám rád. Táta tím vyjadřuje přesvědčení, že je nemoudré usuzovat na budoucí možnosti člověka podle aktuálního výkonu. Poukazuje tím na fascinující schopnost člověka se rozvíjet a utvářet sám sebe, a také na to, že by bylo zbrklé soudit den před večerem.

Výjimečný výkon je nedílně spojen s vrcholem Maslowovy pyramidy potřeb – potřebou seberealizace. Bývá zdrojem lidského úžasu – a nezáleží na tom, jestli se jedná o mistrovskou interpretaci Rapsodie v modrém George Gershwina, rozluštění DNA v roce 2001, či o světový rekord Usaina Bolta na stovce.

K posouvání lidských možnosti je zapotřebí usilovná práce a talent. Ten je podle slavného psychologa Mihaly Csikszentmihalyie vzácným a cenným zdrojem pro společnost. Bohužel obrovské množství hodnotného lidského potenciálu je promarněno v každé generaci, protože mu nedokážeme porozumět a uchopit jeho podstatu.

V kontextu sportu se domnívám, že toto mrhání talentem souvisí především se zjednodušujícím náhledem, když se na talent pohlíží jako na pouhý soubor biologických a motorických vloh. Přitom problematika sportovního talentu a jeho rozvoje je mnohem složitější. Proto talent v této knize podrobuji důkladnému rozboru napříč vědními disciplínami – fyziologie, genetiky, psychologie, antropomotoriky, sociologie, kinantropologie, historie, ale i etiky a filozofie.

Tato monografie přímo navazuje na publikaci Sportovní talent – psychologická perspektiva. Kniha však pojímá téma mnohem komplexněji. Současně cílí na širší okruh čtenářů. Mou ambicí je totiž oslovit nejen odbornou, ale i sportovní veřejnost – především trenéry, manažery sportovních klubů, funkcionáře, ale samozřejmě i samotné sportovce a jejich rodiče. I proto je kniha obohacena o řadu příběhů sportovců a jejich postojů, praktických doporučení a zajímavostí spojených se sportovním talentem.

V průběhu vzniku této monografie jsem také uskutečnil několik interview s významnými českými sportovními osobnostmi. Do hlavního textu jsou začleněné některé části rozhovorů, v celém znění jsou uvedené v přílohách. Toto vše je graficky ohraničeno šedými boxy. Jiné pasáže textu jsou psané kurzivou. Jedná se o aplikované příklady teorie do praxe. Jednotlivé kapitoly jsou také uvedeny krátkými odstavci označenými „K zamyšlení“. Účelem otázek je jak přimět čtenáře k zahloubání nad zmíněnými tématy, tak nastínit obsah následujícího textu, který na otázky odpovídá.

Podle názvu této knihy by se mohlo zdát, že jejím smyslem je napomoci těm talentovaným se prosadit a zcela tak zavrhuje sport v rekreačním a amatérském pojetí. Opak je pravdou! Jsem horlivým zastáncem toho, že člověk by měl mít šanci realizovat svůj sportovní potenciál, ať je jakýkoliv. Tím je naplněna podstata hesla britské sportovní psycholožky Angely Abbottové „Buďme vším, čím můžeme být.“

Pevně věřím, že vhodné nastavení podmínek pro rozvoj špičkového výkonu je nedílně provázáno s podporou amatérského sportu. Právě holistický náhled na sportovní talent, popsaný v tomto textu, napomáhá všem sportujícím uplatnit svůj potenciál. To zahrnuje jak ty, kteří se chtějí stát vrcholovými sportovci, tak ty, co plánují vést děti ke sportování pro radost. K tomu je však potřeba mít na paměti dlouhodobou perspektivu výkonu a nevěnovat pozornost jen těm domněle talentovaným. Finále jsou totiž vzdálená…

Obsah jednotlivých kapitol

V první kapitole (Co je to sportovní talent) hledám odpověď na otázku ohledně podstaty sportovního talentu. Srovnávám tradiční pojetí s modernějšími koncepcemi a vytvářím jeho definici. Ve druhé kapitole (Dobové souvislosti sportovního talentu) se zabývám širšími historickými souvislostmi. Ve třetí kapitole (Jak poznat sportovní talent) se zaměřuji na možnosti a úskalí diagnostiky předpokladů pro sport. Pohlížím na ni z různých perspektiv – biologické, motoricko-výkonové a psychologické. Popisuji výhody a nevýhody jednotlivých přístupů a navrhuji praktická doporučení. Ve čtvrté kapitole (Prostředí → sportovní talent ← genetika) zasazuji sportovní talent do širšího společenského kontextu. Zabývám se podílem genů a environmentálních vlivů na utváření schopností, stejně jako jejich vzájemným působením. Pátá kapitola (Rozvoj sportovního talentu a jeho modely) pak rozebírá možnosti rozvoje talentu. Cílí na témata jako raná specializace, všestranný rozvoj, mentální trénink, promyšlená hra a promyšlené získávání zkušeností. Rozebírám zde také nejpoužívanější modely rozvoje sportovního talentu. V šesté kapitole (Seberegulací k motivaci) popisuji psychické vlivy – především vlastnosti spojené s růstem výkonnosti, potřebné k tomu, aby se sportovec probojoval na vrchol. V poslední kapitole (Etika a identifikace sportovního talentu z pohledu liberalismu) rozjímám nad filozofickým a především etickým rozměrem, v rámci kterého by mělo k identifikaci a rozvoji sportovního talentu docházet. Ten zabraňuje systematickému psychickému i fyzickému poškozování dítěte a porušování jeho práv.

1

Co je to sportovní talent

K zamyšlení

Jak lze definovat sportovní talent? Existuje jeden typ sportovního talentu, nebo má mnoho podob? Jaký je rozdíl mezi sportovním talentem a nadáním? Je talent čistě vrozený, nebo se v životě vyvíjí? Můžeme talent získat, nebo o něj přijít? Jsou psychické vlastnosti součástí talentu? Jaká je hranice talentovanosti – tedy koho ještě můžeme považovat za talentovaného? Jak tuto hranici určíme?

Zkuste položit otázku „Co je to sportovní talent?“ deseti různým sportovcům či trenérům. Nejspíše se vám dostane velmi barvitých odpovědí. Je také pravděpodobné, že sami sebe uvrtáte do vášnivé diskuse o zmařených, rozvinutých, přirozených, jedinečných, unikátních, průměrných, sociálně nekonformních, patologických a „bůhvíjakých“ dalších talentech. Rozhovor možná okořeníte o několik ilustrujících životních příběhů slavných sportovců. Odpovědi se však pravděpodobně nedoberete. Proto v této kapitole uvádím přehled jednotlivých přístupů ke sportovnímu talentu a nadání. Kladu si nesnadný cíl dospět k uspokojivé odpovědi.

Za základní dilema považuji, jestli talent a nadání považujeme za něco vrozeného, neměnného, stálého, či se jedná o v čase se vyvíjející fenomény. Tedy jestli se dítě s nějakou mírou talentu narodí, a ta je po celý život stejná (stabilní pojetí), nebo jestli se v průběhu života její úroveň mění (dynamické pojetí). To znamená, že sportovec může talent částečně získat a naopak, dokonce o svůj talent postupně přijít!

V České republice je hluboce zakořeněné stabilní pojetí, vycházející z vymezení pojmů sportovní talent a nadání docentem Tomášem Peričem [1, 2]. Vystihuje také postoje velké části tuzemských trenérů. Avšak protože jsem zastáncem dynamického pojetí, mou smělou ambicí je toto stanovisko posunout. Považuji je z mnoha důvodů, které uvádím v této knize, za mnohem vhodnější pro rozvoj sportovního výkonu.

Peričovu definici budu komentovat především z psychologické a sportovně-psychologické perspektivy. Mým cílem ale není rozporovat jeho koncepci. Spíše chci poukázat na její omezení z pozice oborů, které se tradičně těmito termíny zabývají. Především se však chci dopátrat jádra věci – pochopení toho, co vlastně sportovní talent je. To považuji za nezbytné východisko pro jeho úspěšnou identifikaci a rozvoj. Jsem přesvědčen, že porozumění čtenářů podstatě sportovního talentu se dlouhodobě promítne do fascinujících sportovních výkonů.

TERMINOLOGICKÉ OKÉNKO

Než se zaměřím na rozbor pojmů talent a nadání, je potřeba si blíže popsat příbuzné termíny. Těmi jsou výkon, vloha, schopnost a dovednost. Tyto pojmy bývají často laiky i vědci ve sportu zaměňovány.

Vlohy (aptitude) jsou zcela vrozený předpoklad člověka k nějaké duševní, fyzické činnosti nebo fyziologickému či antropometrickému růstu. Zakládají se na genomu sportovce. Vlohy se nemusí za celý život projevit, protože jedinec například nevyrůstal v prostředí vhodném pro jejich uplatnění. Příkladem je jedinec z rovníkové Afriky, který má výborné předpoklady pro lyžování. Protože za celý život nespatří sníh, dispozice se u něj nikdy neprojeví [1].

Pro sportovní oblast pak můžeme vlohy rozdělit na dvě skupiny. Do první skupiny zařazujeme predispozice, které lze nalézt u šampionů v daném sportovním odvětví. Ty se přímo promítají do sportovního výkonu. Druhou skupinou jsou vlastnosti, které napomáhají k tomu, aby se tyto vlohy u jedince rozvinuly. Do druhé skupiny tedy patří vlohy, které podmiňují sportovní růst.

Schopnost (ability) můžeme definovat jako způsobilost, která umožňuje prokázat výkon v daném čase [3]. Kvalita schopnosti je částečně předurčena geneticky [4] a částečně utvářena prostředím [5]. Výslednou podobu schopnosti tedy tvoří jak vrozený základ (vloha), tak do značné míry vlivy prostředí, například trénink či stimulující prostředí. Úroveň schopností se proto v průběhu života sportovce mění. V České republice se ve sportu obvykle mluví o schopnostech koordinačních, silových a vytrvalostních [6]. V zahraničí se však objevuje mnoho různých, zcela odlišných pojetí.

Schopnost promítnutá do konkrétní podoby sportovní činnosti učením či tréninkem se nazývá dovednost (skill). Jedná se o progresivní projev schopností ve formalizovaných výsledcích [7]. Dovednost je tedy do značné míry měnitelná a trénovatelná. Ve sportu se dovednosti dělí na pohybové a sportovní. První jmenované jsou spojené se základní koordinací těla, kdežto druhé jsou nutné k provedení úkonu v nějaké konkrétní sportovní disciplíně [8].

Psychické vlastnosti (psychological characteristics) odkazují na dlouhodobější a stálejší znaky osobnosti člověka. Na jejich základě lze předvídat chování a prožívání jedince. Lze mezi ně zařadit například temperament, inteligenci, vůli, či postoje. Někdy se také hovoří o rysech osobnosti (personality traits). Ve sportu psychické vlastnosti zahrnují mentální dovednost (mental skill).[1] Ty je do značné míry možné rozvíjet tréninkem, a uplatňují se ve výkonu [9]. Jejich zdokonalení ve sportu vede k lepším výsledkům [10]. Tvoří „psychiku“ sportovce a hrají tak stěžejní úlohu při dosahování prvotřídních výkonů [11].

Termíny uplatněné na Pavla Nedvěda

U vítěze prestižní ankety Zlatý míč 2003 (Ballon d´Or, původně ankety francouzského odborného magazínu France Football pro nejlepšího hráče působícího v Evropě, udělované od roku 1956) Pavla Nedvěda lze očekávat vrozenou predispozici k vysoké aerobní kapacitě plic. Jedná se o předpoklad k dobré kondici (vloha). Vlivem intenzivního, dlouhodobého tréninku pak byla jeho kapacita plic výrazně vyšší (schopnost) než u jeho spoluhráčů. Díky těmto předpokladům běžně naběhal během zápasu přes dvanáct kilometrů, aniž by působil unaveně. Měl výbornou „kondičku“ a bez problémů precizně dribloval s míčem i v závěru zápasu (dovednost). Současně byl považován za obrovského pracanta a dříče (psychická vlastnost). V utkáních vystupoval sebevědomě. I ve velmi vypjatých momentech dokázal, zvládnout tlak a udržet pozornost (mentální dovednosti).

Termínem výkon (performance) budu označovat „výsledek učení, ať už formálního či neformálního, samostudia nebo procvičování dovednosti“ [3, s. 17]. Zároveň tím však bude myšleno i úspěšné uplatnění tohoto výsledku v sociálním kontextu, v našem případě sportovních disciplínách [12]. V textu se bude objevovat také pojem vrcholový/špičkový výkon (peak performance). Ten odkazuje na dosahování jedinečných sportovních výsledků, například výkony reprezentantů na olympiádě. Předpokladem pro špičkový výkon je talent.

TALENT A NADÁNÍ V TRADIČNÍM POJETÍ

Dříve, než se pustíme do rozboru dynamického pojetí sportovního talentu, je potřeba shrnout tradiční, stabilní přístup. Ten dobře reprezentuje koncepce talentu Periče, popsané v knize Výběr sportovních talentů [1]. Vychází z definic Velkého sociologického slovníku [13] a Encyklopedie Diderot [14].

Nadáním Perič označuje spojení vloh s určitou oblastí činnosti. Jedná se tedy v podstatě o projevené skupiny vloh – například vlohy rychlostní či vytrvalostní. Příkladem může být jedinec, který má nadání pro basketbal (ovládání míče, pohyb, souhra apod.), ale jeho výška v dospělosti činí jen 155 cm. Talent definuje jako „příznivé seskupení vloh pro činnost, kterou chceme vykonávat. Ve sportu hovoříme o talentu tehdy, tvoří-li morfologické, fyziologické i psychologické dispozice[2] optimální předpoklady pro provádění daného sportovního výkonu“. [1, s. 13]. Jednotlivec se může „k těmto požadavkům více či méně blížit. Podle míry přiblížení hovoříme o míře talentovanosti“ [1, s. 4]. Shrnuto, v Peričově přístupu je talent ideálním spojením vrozených předpokladů pro určité sportovní odvětví. S tímto ideálem může být sportovec srovnáván.

Toto pojetí upřesňuje autor dále ve své publikaci Identifikace sportovních talentů [2, s. 39]. Uvádí, že „talent je příznivé seskupení vloh, na kterém se obvykle podílí především somatické, popř. kondiční předpoklady, již méně se v nich odráží např. osobnostní vlastnosti a v podstatě minimálně se podílí morálně volní rysy osobnosti.“ Perič přitom rozlišuje několik úrovní talentu. Ty, do jejichž úrovně jedinec spadá, odpovídají v podstatě jeho maximálnímu předvedenému výkonu na sportovišti. Jako hranici talentovanosti stanovuje horní tři procenta sportovců. Talent a nadání tedy určují v tomto pojetí následující rysy:

1.Rozlišení mezi pojmy talent a nadání na základě kvantity – talent je více než nadání.

2.Vrozenost je soubor vloh.

3.Stabilita v čase.

4.Vztah ke konkrétní disciplíně.

5.Malý či zanedbatelný podíl psychických vlastností.

6.Úroveň talentu spojená s projeveným maximálním výkonem.

7.Tři procenta těch nejlepších jsou označována za talentované.

V následujícím textu budu tyto jednotlivé charakteristiky zevrubně rozebírat.

TALENT ANEB NADÁNÍ

Považuji za praktické mezi sportovním talentem a nadáním nerozlišovat. Dále se domnívám, že vhodnějším pro sport je termín talent. Vede mne k tomu několik důvodů.

Jednak většina anglicky píšících badatelů pojmy talent (talent) a nadání (giftedness) považuje za synonyma [15–17]. Nejinak je tomu i ve sportovní oblasti [18–21]. V České republice tento přístup zastávají jak psychologové zabývající se obecně nadáním [22, 23], tak i jeho aplikací do sportu [24]. Nediferencovat mezi pojmy například doporučuje Vladimír Dočkal ve své publikaci K problémom definovania pojmov nadanie a talent [25]. Jejich historickým a lingvistickým rozborem dochází k přesvědčení, že znamenají totéž. Proto navrhuje považovat termíny za zaměnitelné. Navíc, pokud se zamyslíme nad tím, jak jsou slova používána v běžné češtině, dospějeme k závěru, že jsou synonymy. Někteří autoři však přesto pojmy odlišují, a to na základě různých kritérií.

Jedno z možných rozlišení je na základě oblasti činnosti, ke které se vztahují. Historicky koncepty nadání a talentu totiž vycházejí ze studia schopností myšlení, především inteligence – viz například práce Galtona [26] o dědičnosti geniality, Hollingwortha [27] o IQ či Termana [28] o vzdělávání. Ve sféře intelektových schopností se pak s talentem a nadáním setkáváme nejčastěji. Nejprve se spojovalo s kvalitou g-faktoru – obecné inteligence, která se projevuje ve veškerých kognitivních aktivitách člověka [29]. V minulosti se předpokládalo, že u osob s nízkým g-faktorem (označovaném jako mentální postižení) se tento handicap zrcadlí v čemkoliv, co dělají. Postupně se však ukázalo toto pojetí neudržitelné. Talent či handicap se totiž u lidí mnohdy objevuje jen v některých oblastech činností.

To se zrcadlí v mnoha případech z reálného života. Nejeden geniální fyzik či matematik postrádal sociální inteligenci a neuměl se chovat. Řada výjimečných umělců zase nezvládá své emoce a běžný život. Naopak někteří ojedinělí sportovci zjednodušeně řečeno „rozumu moc nepobrali“. Například IQ legendárního boxera Michaela Tysona bylo posuzováno v pásmu 70–80 bodů. Úroveň 70 bodů je přitom označována za hranici mentální retardace.[3]

Právě proto vznikla řada různých klasifikací oblastí, ve kterých se talent může projevit.[4] Asi nejvlivnější koncepcí je teorie rozmanitých inteligencí (Theory of Multiple Intelligences) Howarda Gardnera [30]. Tento profesor z Harvardu totiž vymezil devět relativně ohraničených, na sobě nezávislých sfér, v nichž se inteligence – a potažmo talent a nadání – můžou projevit. Rozlišuje jazykovou, hudební, logicko-matematickou, prostorovou, tělesně-pohybovou, interpersonální, intrapersonální a přírodovědeckou inteligenci. Mít či nemít talent v dané oblasti přímo souvisí s přítomností či absencí odpovídajícího typu inteligence.

Rozmanité inteligence

Gardner se zabývá rysy, které jednotlivé typy inteligence od sebe odlišují. Z těchto hledisek pak veškeré své kandidáty na „samostatnou inteligenci“ posuzuje. Mezi tato kritéria patří:

1.Neurobiologické zakotvení v mozku. Při poškození tohoto mozkového centra dochází k deficitu v dané inteligenci.

2.Existence na jedné straně idiot savants (tedy jedinců s handicapem v oblasti) a na druhé straně zázračných dětí a dalších výjimečných lidí u jednotlivých typů inteligence.

3.Objevení projevů daného typu inteligence. Musí být jasné, v čem tkví její jádro či podstata.

4.Samostatný vývoj inteligence i jedince nezávislý na vývoji ostatních typů inteligence.

5.Evoluční historie a hodnověrnost, která umožňuje vystopovat méně dokonalé podoby inteligence a její vývojové předchůdce (například u zvířat).

6.Možnost měření (především pomocí psychometrických metod).

7.Možnost být zakotvena (ona inteligence) v symbolickém systému – „v řeči“, která je lidem obecně srozumitelná.

Právě na základě oblasti, ke které se nadání či talent vztahuje, rozlišují někteří autoři mezi pojmy. Termín nadání uplatňují výlučně pro pojmenování jedinečných schopností v intelektuální oblasti [25]. O talentu pak hovoří, pokud se jedná o sport, hudbu či výtvarné umění. I z toho důvodu se v současné anglicky psané literatuře pojem nadání ve spojení se sportem v podstatě neobjevuje.

Taktéž v češtině se mnohem častěji používá termín sportovní talent než nadání. Po zadání sousloví do Google v roce 2017 bylo nalezeno 8950 odkazů pro „sportovní nadání“. Avšak více než dvakrát tolik referencí (18 850) tentýž vyhledávač zaznamenal pro „sportovní talent“. Pokud se tedy talent a nadání považují za synonyma, je nasnadě hovořit spíše o sportovním talentu, než o sportovním nadání. Odůvodněním je jak jednotnost s převažujícím celosvětovým stanoviskem, tak i s častěji používanou formou v běžné řeči.

TEN KLUK MÁ SPORTOVNÍ TALENT!

Tento výrok pronesl snad každý sportovní trenér. Těžší však je dopátrat se, co tím vlastně myslel. Odkazoval snad na nějaký obecný předpoklad pro sport? Nebo hovořil jen v rámci své disciplíny?

Je pravdou, že sportovním talentem se v mluvené řeči mnohdy odkazuje především na předpoklady k pohybu. To odpovídá oblastem tělesně-pohybové inteligence podle Gardnera, psychomotorických schopnostem podle Hellera a Passowa a senzomotorickým přirozeným schopnostem dle Gagného. Existenci obecného sportovního talentu však lze snadno rozporovat. Sportovní talent pro gymnastiku je přece něco úplně jiného, než sportovní talent pro triatlon.

Konec ukázky

Table of Contents

Tiráž

O autorovi

Prolog

Co je to sportovní talent

TERMINOLOGICKÉ OKÉNKO

TALENT A NADÁNÍ V TRADIČNÍM POJETÍ

TALENT ANEB NADÁNÍ

TEN KLUK MÁ SPORTOVNÍ TALENT!

Dobové souvislosti sportovního talentu

STŘET POLITICKÝCH BLOKŮ A SPORTOVNÍ TALENT

POSAMETOVÁ PODPORA SPORTOVNÍHO TALENTU

Jak poznat sportovní talent

ZÁKLADNÍ VÝCHODISKA K POSUZOVÁNÍ SPORTOVNÍHO TALENTU

Biologická perspektiva

Motoricko-výkonová perspektiva

Psychologická perspektiva

Prostředí → sportovní talent ← genetika

SPORTOVNÍ TALENT USAZENÝ V PROSTŘEDÍ

ZA VŠÍM HLEDEJ GENY

PROSTŘEDÍ SI HRAJE S GENY

Rozvoj sportovního talentu a jeho modely

PROMYŠLENÝ TRÉNINK

TRÉNINK PSYCHIKY

SPECIALIZUJI SE, TEDY VÍTĚZÍM?

MODELY ROZVOJE SPORTOVNÍHO TALENTU

Seberegulací k motivaci

PŘESVĚDČENÍ O VLASTNÍM VLIVU

ORIENTUJME SVÉ CÍLE!

PSYCHICKÉ VLASTNOSTI A ROZVOJ SPORTOVNÍHO TALENTU

Etika a identifikace sportovního talentu z pohledu liberalismu

KONTROVERZE

OD ŠANCE K VOLBĚ

Závěr

Přílohy