Přeložila:

JIŘINA STÁRKOVÁ

Nichole Chase: Princezna

Vydání první

Copyright © 2014 by Nichole Chase

Published by arrangement with Bookcase Literary Agency and RF Literary Agency.

All rights reserved

Vydalo nakladatelství Baronet a.s., Květnového vítězství 332/31, Praha 4,

www.baronet.cz v roce 2019 jako svou 2264. publikaci

Přeloženo z anglického originálu Recklessly Royal vydaného v roce 2014

Český překlad © 2019 Jiřina Stárková

Odpovědná redaktorka Marie Kejvalová

Korektorka Daniela Čermáková

Cover illustration © 2019 Paul Stinson

Obálka © 2019 Ricardo a Baronet

Sazba a grafická úprava Ricardo, Sázavská 19, Praha 2

Veškerá práva vyhrazena.

Tato kniha ani jakákoli její část nesmí být přetiskována, kopírována

či jiným způsobem rozšiřována bez výslovného povolení.

Název a logo BARONET® jsou ochranné známky zapsané

Úřadem průmyslového vlastnictví pod čísly zápisu 216133 a 216134.

ISBN 978-80-269-1089-3 (Formát ePub)

ISBN 978-80-269-1090-9 (Formát MobiPocket)

BARONET

Praha 2019

Nichole Chase

Princezna

Druhý díl cyklu

Lilarie

Jonathanovi, mému švarnému ničemovi

v nepříliš zářivé zbroji

Jedna

Kdyby samotná královna Alžběta oznámila, že se kolem sídla v Rousseau hodlá promenovat ve spodních kalhotkách za zpěvu britské národní hymny, nepřilákala by tolik novinářů, kolik se jich dneska shromáždilo před bránou. Obhlížela jsem situaci škvírou v záclonách v horním patře, když se rozezněl zvonek u dveří – nepochybně oznamující dodávku dalších darů pro budoucí novomanžele. Zhluboka jsem se nadechla a ustoupila od okna.

Nešlo mi na rozum, proč jsem z nadcházející svatby svého bratra tak nervózní. Otočila jsem se k zrcadlu v hostinském pokoji a s povzdechem jsem se opatrně dotkla kruhů pod očima. Odhrnula jsem si z obličeje pramínek vlasů. Modré oči jsem měla vybledlé, ve sterilním osvětlení koupelny bezmála šedé. Celý uplynulý týden jsem se snažila svému bratrovi a Samantě ulevit od předsvatebního stresu a skoro jsem nespala. Před odjezdem na měsíc dlouhou svatební cestu ještě chtějí dotáhnout nedokončenou práci v Nadaci pro budoucnost ptáků a přitom vyřizují jak královské povinnosti, tak neodkladné úkoly na svých panstvích. Vím, že usilují o to, abychom s Maxem, mým bratrem, neměli v jejich nepřítomnosti přespříliš závazků, přesto mě to rozčiluje. Je mi jasné, že mě chtějí šetřit, ale co naplat, spíš mi připadá, že mají obavy, že tak velkou odpovědnost nezvládnu.

A netrápil mě jenom nedostatek spánku. Neutuchající příliv darů a potvrzování účasti hostů na svatebním obřadu mi neustále připomínaly, že nemám oficiálního partnera – jinými slovy garantovaného tanečníka nebo někoho, s kým bych se mohla vypařit, kdybych se při hostině nudila. To mi dělalo vrásky, ne panovnické starosti. Uplynulých několik let jsem muže více méně ignorovala a udržovala si od nich odstup. Jsem nepolíbená tak dlouho, že pochybuju, jestli k tomu vůbec kdy došlo. Moje příbuzné zatím rodí děti a já mám pořád status panny. Začíná to být absurdní. A čím jsem starší, stále zřetelněji to vnímám spíš jako zátěž než něco, na co bych měla být hrdá – jako zahanbující fakt, co budu muset vysvětlovat případnému milenci.

Moji sebelítost rozptýlil smích z chodby. Čeká mě práce a nechci, aby si kvůli mně Sam dělala starosti. Natrénovala jsem v zrcadle úsměv, umyla si ruce a sčesala vlasy z obličeje. Nejde o to, že nemám Sam ráda anebo že mi vadí, že jsou veškeré přípravy na mně – ve skutečnosti mě organizace obřadu moc baví –, jen mě štvou všechna ta blahopřání se srdíčky, snubními prstýnky a vrkajícími hrdličkami.

Pro sebe, Sam a Jess jsem na dnešní den naplánovala relaxaci. Pomůže nám k psychické přípravě na svatbu, ale především má Sam rozptýlit a ukrýt ji před veřejností. Lilarie je plná paparazziů, kteří prahnou po svatebních fotkách. Sam si sice už jakž takž zvykla, že je středem pozornosti, ale já jsem nechtěla, aby se před obřadem zbytečně nervovala. Svatba má být šťastná událost, ne zmatek v davu cizích lidí a mezi policejními zátarasy.

Vydala jsem se chodbou a strčila hlavu do dveří. Můj umělý úsměv rázem přešel v upřímný. Samantha, která byla ve spárech kosmetičky, škubala nohama a polohlasně nadávala. Zakryla jsem si pusu a potlačila smích. Jess její utrpení mlčky natáčela mobilním telefonem. Nejspíš jako pomstu za video, které Sam pořídila při Jessině loučení se svobodou.

„Vydrž, bábovko.“ Vešla jsem dovnitř a šťouchla ji do jedné pocukávající se nohy. „Přece nechceš vypadat, jako bys měla místo obočí chlupaté housenky.“

„To je tejrání!“

„Epilace nití je nejšetrnější. Budeš jako ze žurnálu.“ Poplácala jsem jí koleno.

„Obě vás zamorduju.“ Sam k nám otočila hlavu. „Jauvajs.“

„Omlouvám se, vévodkyně.“ Kosmetička se sklonila nad druhé obočí. „Když budete ležet klidně, bude to míň bolestivé.“

Zavrtěla jsem hlavou, ale pro jistotu se klidila ze Samina dosahu. „Nebuď jako malá.“

„A to tě ještě čeká vosková epilace na bikinkovou fazonu!“ rozesmála se Jess.

Odpovědělo nám jen hlasité vzteklé zavrčení.

Když byla kosmetička hotová s obočím, šla si přichystat epilační vosk. Podala jsem Sam láhev s vodou a v mobilu zkontrolovala denní rozvrh. Zvažovala jsem, že epilaci a masáž přehodím. Možná bude lepší provést voskování později, až bude Sam uvolněná a snad i přístupnější. Ale v tom případě by byl efekt masírování k ničemu. Raději nic měnit nebudu.

Sam se na mě zamračila. „Cathy, když jsem řekla, že nechci jít do nočního klubu ani objednat striptéry, neznamená to, že se místo toho nechám zaživa stáhnout z kůže.“

„Ale s lázeňskými procedurami jsi souhlasila.“ Se smíchem jsem odrazila polštář, který po mně hodila. „Klídek. Zítra se budeme jenom bavit. Proto si to nejdřív odbydeme na mučidlech.“

„Co budeme dělat?“ zajímala se Jess. „Jde o něco ztřeštěného a k popukání?“

Zavrtěla jsem hlavou. „Nepovím. Ale to dnešní utrpení za to stojí.“

„Obávám se, že nic nestojí za to, co jste na mě vy dvě ušily,“ kvílela Sam napůl žertem.

„Pche. Mlč a snášej to jako ženská!“ Vstala jsem a tleskla do dlaní. „Připravená na voskovou lázeň?“

Sam zarputile kroutila hlavou. „Ne. A nikdy nebudu. Stejně mě nikdo neuvidí.“ Upřela na mě bezmocný, prosebný pohled. Už ho zvládá bezmála stejně přesvědčivě jako já.

„Cože? Líbánky, soukromý ostrov, novomanžel?“ Jess se opřela v židli. „Snad nechceš vypadat jako yettiho stará?“

„Přestaň!“ Sam se natáhla a plácla Jess přes koleno.

Odfrkla jsem si. „Alex si toho vůbec nevšimne. Samou láskou je slepý i hluchý.“

Sam si lokla vody. „Při mém štěstí mě někdo vyfotí, jak pobíhám v bikinách, a obrázek doplní nějakým nenápaditým, ale neméně úděsným titulkem. Třeba ‚Americká necivilizovaná vévodkyně‘.“

„Cha! Přesněji ,Přivandrovalá vévodkyně se zříká vosku a břitvy?‘“ přisadila si Jess.

Sam se ušklíbla. „Ha, ha. Moc vtipný.“

„A proto to děláme dneska.“ Popadla jsem Sam za paži. „Přestaň se vzpouzet.“

„Jdeme na to!“ Jess vstala a chopila se Saminy druhé paže.

„Jste surový a neměla jsem vás seznamovat.“

S Jess jsem uzavřela sázku na Saminu reakci na voskovou proceduru. Já si byla jistá, že to Sam přečká bez ztráty kytičky, Jess měla jiný názor. Zlomyslně prorokovala, že vyběhne na chodbu nahá a napůl depilovaná. Naštěstí k tomu nedošlo, a tím pádem nebudu nucená Sam asistovat, až půjde ve svatebních šatech na záchod. Namouduši jsem nestála o to mačkat se v těsné kabince s náručí plnou krajek, zatímco si moje švagrová bude ulevovat. Sam sice z místnosti vyběhla, ale až když bylo po všem, a sice rovnou dolů do kuchyně pro víno. Což jsem jí nadšeně schválila.

Po těch dvou letech, co sem jezdím, jsem v sídle v Rousseau jako doma, a tak jsem najisto zamířila do sklípku; Sam a Jess zatím připravily skleničky. Před několika lety jsem ani nevěděla, kde je kuchyně, natož vinný sklípek, ale od té doby, co se po navrácení majetku a titulu usadila Sam v domě natrvalo, se tady vyznám i poslepu – a nejen díky bezpočtu filmových a kulinářských večerů a dámských jízd. Otevřela jsem kredenc, jestli v ní nenajdu něco k snědku, ale nemusela jsem se namáhat. O občerstvení už se postarala kuchařka Margie, která nám připravila obložený talíř.

Vítězně jsem zvedla láhev červeného a Jess ji ohodnotila souhlasným jásotem.

„Nejdřív mně.“ Sam natáhla ruku. „Zatím byl ten tvůj relaxační den hotové trauma. Potřebuju něco, co mi pomůže přežít zbytek procedur.“

„Padavko.“ Podala jsem jí skleničku a naplnila ji až po okraj. „Na řadě je masáž. Ta není vyloženě bolestivá.“

„Prej padavka. To mě podrž! Vysvětli mi, proč jsem si nemohla nechat depilovat voskem i obočí? Teď je příšerně citlivé.“ Sam se přeopatrně dotkla čela a pak se napila vína. „A o tom týrání, co jsem absolvovala před chvílí, už ani slovo. Příště se raději nechám natáhnout na skřipec v londýnském Toweru.“

„Epilace nití je nejpreciznější. Máš dokonalé obočí.“ Nedodala jsem, že ji budou fotografovat stovky novinářů, ani že se objeví na titulní straně všech časopisů na celém světě. Už takhle vyšiluje ze seznamu hostů i z formalit kolem svatebního obřadu. Není nutné, aby panikařila ještě kvůli médiím.

Vtom Samantě pípl telefon. Vyndala ho z kapsy a se zakaboněným obličejem si četla příchozí textovou zprávu.

„Co se děje?“ Naklonila jsem se, abych viděla na obrazovku.

„Kamarád, kterého jsem přemluvila, aby pomáhal v Nadaci, přijede dřív. Nejspíš spletl rezervaci letenky a bude tady už zítra.“

„Ubytuješ ho v Rousseau?“ Prohlédla jsem si tác s občerstvením a sáhla pro mrkvový hranolek. „Nezapomeň, že zítra se loučíš se svobodou.“

„Já vím.“ Sam se zasmušila. „Je celý nesvůj, že má bydlet v panském sídle – ale přece ho nenechám v hotelu.“

Usmála jsem se na ni. „To bude v pohodě. Ostatně jako vždycky.“

„Takže teď mě čeká masáž?“ Sam se zadívala na mě, pak na Jess. „To beru.“

„Masáž je pro všechny.“ Zamnula jsem si ruce. Sam není jediná, kdo si potřebuje odpočinout.

„Tak moment! Proč jdete na masáž i vy dvě? To mě oškubávali a stahovali z kůže při vědomí. Správně bych měla mít masáž trojitou.“

„Ani nápad, vážená princezno.“ Když Sam ztuhly rysy, rozesmála jsem se. „Copak? Tou budeš už za pár dní. Sbohem Americká vévodkyně, nazdárek, Americká princezno.“

„A jednou budeš Americká krá–“ Jess umlčel Samin varovný pohled.

„Už ani slovo.“ Sam zavrtěla hlavou. „Jedno po druhém. Už takhle je to pořádná nálož.“

„S kralováním se nebudeš muset trápit ještě hodně dlouho.“ Opřela jsem se o kuchyňskou linku.

Sam vzdychla. „Je to příšerný nezvyk. A obrovská odpovědnost.“

„Ale stojí za to.“ Jess se zavrtěla na židli. „Máš prince k nakousnutí.“

„A mě!“ Zvedla jsem skleničku.

Jess se smíchem přikývla. „A Cathy. Nemluvě o nepředstavitelném množství peněz, zajímavé práci a báječných přátelích.“

„To je pravda,“ přisvědčila Sam. „Takže si mám podle vás přestat stýskat.“

„Správně.“ Zasmála jsem se.

„Co máme říkat my? Já jsem dennodenně ve škole a tuhle chudák Cathy,“ Jess ke mně naklonila skleničku, „jsem neviděla s klukem, co ji znám.“

Sam ke mně vyslala zasmušilý pohled, ale já jsem jen pokrčila rameny. „Jsem vybíravá.“

„My ti rozumíme, Cathy,“ ujistila mě Sam. „Je těžké najít někoho, kdo za to riziko bude stát.“

„Za jaké riziko?“ Jess zakmitala obočím. „Neříkám, aby sis našla manžela, ale někoho, s kým budeš trávit volný čas.“

Zahořely mi tváře a raději jsem si lokla vína. Věděla jsem, na co naráží. Jak to, že se rozhovor stočil k mému sexuálnímu životu?

Sam postavila skleničku na stůl. „Nech ji být, Jess. Má pro to své důvody.“ Jednou večer při víně, když se mě vyptávala na kluky ve škole, jsem se Samantě se vším svěřila. Bylo fajn probrat to s někým blízkým – zvlášť se svou budoucí švagrovou. Před ní jsem si nepřipadala hloupě a nebylo mi trapné projevit obavy z toho, co by se mohlo stát.

„Cože?“ Jess těkala očima od jedné ke druhé a potom se předklonila na židli. „Panebože. Chceš říct, žes ještě nikdy…“

„Ne.“ Pokrčila jsem rameny v naději, že to vyznělo lhostejně – přestože moje momentální pocity měly do lhostejnosti hodně daleko. „Je to sázka do loterie. Jak mám poznat, že dotyčný chlápek stojí jenom o mě? A kdybych do toho šla jen proto, abych to měla za sebou – co když to využije proti mně? Nebo se mnou pak bude manipulovat?“ Vzpomněla jsem si na fotky Alexe zveřejněné v novinách a bezděčně jsem se zachvěla. Nikdy nepochopím, jak dokázal zachovat klid. Mě to dočista zdeptalo, a to se ty snímky vůbec netýkaly mě. „Nejde jenom o panenství. Mohlo by mě to pronásledovat už napořád.“

„Zkrátka si musíš najít chlapa, kterému na tvém postavení nezáleží,“ prohlásila Jess.

„A jak to mám podle tebe udělat?“ zeptala jsem se. „Dát si inzerát do novin?“

„Potřebuješ někoho, komu bude tvoje tiára ukradená,“ pokračovala Jess. „Komu bude tvůj titul vyloženě protivný.“

„Aha. Bezva nápad,“ odtušila jsem. „Ahoj, já jsem princezna. Slyšela jsem, že nesnášíš aristokraty. Chceš si to se mnou rozdat?“

Sam se zasmála, ale Jess se tvářila vážně. „Proč ne? Odmysli si titul, a co zbyde?“ naléhala.

„Přitažlivá blondýnka se smyslem pro humor.“ Sam se uličnicky usmála. „To by mohlo klapnout.“

„Jasně.“ Otáčela jsem skleničkou v prstech. O románku na jednu noc jsem už uvažovala, ale nepadl mi do oka nikdo, kdo by ve mně vyvolal dostatečnou touhu. Nestojím o sex bez prožitku. To nemá smysl. Na druhou stranu mě už nebaví čekat, až se objeví ten pravý…

„Jen chci říct, že jestli se náhodou nachomýtne někdo mimořádně sexy a bude mu ukradené, jestli jsi princezna nebo uklízečka, měla bys po něm skočit.“ Jess střelila po Sam pohledem.

„Cože?“ vybafla jsem na ni.

„Nic. Jen naznačuju, že si potřebuješ trochu vyhodit z kopýtka.“ Jess se usmála.

„Vážně potřebuješ pauzu.“ Sam si vložila do pusy kousek sýra. „Neudělala jsi nic spontánního, ani ses nepobavila od té doby, co…“

Větu nedokončila, přesto jsem věděla, na co naráží. V klubu ani na mejdanu jsem nebyla od toho večera, kdy se Sam dověděla, že jí umírá otec. Ta noc byla příšerná pro všechny. Ale to už je víc než rok. Nedělám nic, jen chodím do školy a na oficiální rodinné akce. Občas zajedu k Sam na filmový večer a účastnila jsem se Jessina loučení se svobodou. Jenže to se nepočítá.

„Fajn. Musíme ti najít sexy chlapa.“ Jess se na chvilku zamyslela. „Mám kamaráda, co studuje na neurologa. Je fešák a rozhodně se neupejpá.“

„Hm… To ne. Nechci, abyste mi někoho dohazovaly. Je to úchylný.“ Zavrtěla jsem hlavou. „Ne, ne a ne.“

„Proč ne?“ Sam si nalila víno. „Jsme skvělý holky. Známe spoustu skvělých lidí.“

„Jasně. Protože skvělí lidi to musí ustavičně vytrubovat do světa.“ Zasmála jsem se.

Sam se ušklíbla. „Co máš proti neurologovi? Řada holek by to považovala za terno.“

„Napadlo mě, že by se mi líbil někdo, jako je Jessin manžel. Ale nikoho takového neznám. Totiž…“ Našpulila jsem rty. „Možná máš pravdu. Měla bych si najít kluka jen tak pro povyražení. A nemyslet na budoucnost.“

„Tak jsem to –“

„Přesně tak!“ Jess ji přerušila. „Užívej si! Starosti hoď za hlavu!“

„Uvidíme.“ Usrkla jsem vína a opláchla skleničku pod tekoucí vodou. „Jste připravené na masáž?“

„To si piš!“ Sam jedním douškem dopila víno. „Nemůžu se dočkat.“

„Tak jdeme!“ Vynutila jsem ze sebe zářivý úsměv. Úvahy o mém sexuálním životě, přesněji o jeho neexistenci, mě skličovaly. Naděje, že najdu někoho, kdo mě bude mít rád pro to, jaká jsem, je tak mizivá, že je v podstatě nulová. Alex a Sam jsou výjimka potvrzující pravidlo. Budu mluvit o štěstí, jestli najdu kluka, na kterého se budu moct podívat, aniž se mi zvedne žaludek.

Konec ukázky

Table of Contents

Obálka

Tiráž

Titulní strana

Věnování

Jedna