spanilá jízda načerno

3x almanach

v zajetí forem, 2016

vystřižený z časopisu, 2017

jazyk plazím středem, 2018

zdeněk hledač

v zajetí forem

sonet · rispet · triolet · tanka · nóna

haiku · limerik · volný verš

ALMANACH 2016

o absenci stínů (sonet)

tahle krajina podivná zdá se mi

tolik jasná, však něco v ní schází…

stromy, a barevné kytice v mlází

ve křoví klobouk… jen stíny jsou zastřeny…

děti jdou ze školy, horkem zmámeny

zvony hlásí půl třetí - až mrazí

z absence stínů, jež svět neprovází

snad slunce vyhaslo - zčernalo sazemi…

to je jen krajina z dávného obrazu

které předlohou stalo se snění

malíře – blázna, co opil se nad ránem

jen díky pití pak došlo k úkazu

že žádné slunce nad lesem není -

omylem vyšlo snad někde za rámem

o drahém kamení (sonet)

v hlubinách země či v korytě řeky

lze najít vzácnost - drahé kamení

snad náhoda sama se snažila věky

snad původ má v božském stvoření

můžeš se smát, nebo šklebit se vzteky

stejně se na tom nic nezmění –

kameny drahé jsou odvěké léky

na člověčí milostné blouznění

i císař z města, i chudák z vísky

vědí, že prsten s kamenem

rozzáří oči všech dívek blízkých,

a zažehne nitro plamenem

ač drahý - přesto přináší zisky

ač kámen – nebývá břemenem

o přípravách (sonet)

trénovat spaní na fošně

radit mi často zdá se vtipné

prý na rakev se lépe zvykne -

tak ulehávám rozkošně

na desku tvrdou – nočně vzorný –

praxí se člověk stává mistrem!

chci zesnout v utvrzení jistém:

že zvládnu ležet podle normy

jenže – ten šok! – a je to v pytli!

na prkně sice už jsem zvyklý

skoro snad jako v lenošce…

sám sebe matu tvrdým lehem

ten pohřeb bude asi žehem…

tak cvičně podpálím se v plechovce…

o jednotě (rispet)

možná, že na chvíli klášter tě skryje

za vrata dubová, má krasavice…

snad do stínů tajemné zákristie,

snad do dřeva kříže, do vosku svíce…

má ruka je světlo, a světlo je Bůh!

jdu do tebe lehce - jak voda, jak vzduch…

Bůh že je světlo? vždyť světlo je… atom?

my dva jsme v jednom - co záleží na tom…

o bezejmenné lásce (rispet)

jdeme nocí, rameno na rameno

máš oči z křišťálů – blesk protíná blesk -

jsi mrcha, co netají nic, jen jméno

sobě snad pro radost, davům pro potlesk

potlesk je zoufalství, co dav z něj žije…

noc bledne – další den? – jen parodie

na život - tvá radost je nesdílená…

že láska jsi? - jen mrcha beze jména…

o nevyškemrané básni (rispet)

píšu ti báseň, o kterou neškemráš

- lékař mi potvrdil zbytnělé ego –

důvod je lživý, a pravda? vždyť mě znáš

rozložím, poskládám jak dětské lego

den za dnem neprosíš Kdy už to bude?

rád bych se jako lord vychloubal všude

že píšu ti báseň, kterou jsi chtěla!

ač z kraje pitomá, na konci skvělá…

o dvojstrannosti (triolet)

dvě strany mívá každá mince

která ti vklouzne do dlaně…

jsem po otci, či po mamince?

dvě strany mívá každá mince

důkaz je cestou do blázince:

já - lotr - balancuji na hraně!

dvě strany mívá každá mince

která ti vklouzne do dlaně…

o špatném svědomí (triolet)

jsou chvíle, kdy i mlčení mě bolí

koušu se do rtů, a slova hltám zpátky…

za dveřmi skrývám jednu z trapných rolí…

jsou chvíle, kdy i mlčení mě bolí

ruka se třese, a tělo páchne solí

při lekavém pomyšlení na oplátky…

jsou chvíle, kdy i mlčení mě bolí

koušu se do rtů, a slova hltám zpátky…

o bosém tanci (triolet)

můj důvod k žití je tvůj smích

když bosá tančíš na nábřeží

za rytmů značně ohraných…

můj důvod k žití je tvůj smích

jsem v podezření z milostných

plánů, což vyvrátím jen stěží…

můj důvod k žití je tvůj smích

když bosá tančíš na nábřeží

tanka

tolik si přeji

poznat tvou křehkou krásu -

až nastane čas

přijdeš o tajuplnost

a já o svoje přání

+++

rád bych tě viděl,

jenže u nás pršelo -

sama dobře víš

jak nerad jezdím v dešti!

zítra? opět hlásí déšť…

+++

nemůžu napsat

ani zlaceným perem

tak krásnou báseň

co by se vyrovnala

lehkému dotyku rtů

+++

tisíc modliteb

už poslal jsem za tebe -

potom jsem přidal

horkou polévku s chlebem

a malé pohlazení

tanka

dívka z obrazu

mi svá ňadra neskrývá

a mlčí – tak proč

si mám zítra brát tebe

dívko opačných tónů?

+++

dlažba náměstí

leskne se jarním deštěm

dívám se na vás -

kráčíte odhodlaně

paničky mikulovské…

+++

píšeš mi dopis

z dalekých cizích krajin –

píšeš mi dopis

že už mě nemiluješ

a o tu dálku nejde

+++

chtěl jsem dnes ráno

přijít s něčím úžasným

abych tě získal -

Miluji tě!, řekla jsi

a já byl zase druhý

řeknu ti (nóna)

na rohu ulice řeknu ti

(roh je neutrální území):

…lásko, už není mi pochuti

pít ze studny, která pramení

v tvém klíně… pachuť mne donutí

vyvěsit z okna znamení…

můj prapor je stará košile

zmačkaná po čtyřech promile -

stejně se, kurva, nic nezmění…

Konec ukázky

Table of Contents

Titulní strana

v zajetí forem

o absenci stínů (sonet)

o drahém kamení (sonet)

o přípravách (sonet)

o jednotě (rispet)

o bezejmenné lásce (rispet)

o nevyškemrané básni (rispet)

o dvojstrannosti (triolet)

o špatném svědomí (triolet)

o bosém tanci (triolet)

tanka

řeknu ti (nóna)

vystřižený z časopisu

jazyk plazím středem