Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy

Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována ani šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

Mgr. Lenka Slezáková, Ph.D., a kolektiv

OŠETŘOVATELSTVÍ PRO STŘEDNÍ ZDRAVOTNICKÉ ŠKOLY II – PEDIATRIE, CHIRURGIE

2., doplněné vydání

Vedoucí autorského kolektivu: Mgr. Lenka Slezáková, Ph.D.

Autorský kolektiv: Mgr. Hana Čoupková; Mgr. Pavla Gazdošová; Mgr. Petra Kaduchová; Mgr. Vladislava Marciánová; Mgr. Lucie Přikrylová; Mgr. Irena Přivřelová; Mgr. Andrea Spáčilová; Mgr. Lenka Slezáková, Ph.D.

Recenze:Mgr. Jana Holubová, MUDr. Marie Nejedlá

Odborné konzultace: Bc. Věra Smolíková, Bc. Alena Dvořáková; MUDr. Maria Velgáňová-Véghová; Andrea Salajová

TIRÁŽ TIŠTĚNÉ PUBLIKACE:

© Grada Publishing, a.s., 2012

Cover Photo © fotobanka allphoto, 2012

Obrázky 1, 3–7, 15, 17–19, 31–33, 35–37 převzaty z knihy Slezáková, L., a kolektiv: Ošetřovatelství pro zdravotnické asistenty II. Pediatrie, chirurgie. Praha, Grada Publishing 2007. Autorkou perokreseb je MgA. Kateřina Novotná. Obrázky 9–14 převzaty z knihy Slezáková, L., a kolektiv: Ošetřovatelství v chirurgii I. Praha, Grada Publishing 2010. Obrázky 20–30, 38–43 převzaty z knihy Slezáková, L., a kolektiv: Ošetřovatelství v chirurgii II. Praha, Grada Publishing 2010. Obrázek 2 převzat z knihy Slezáková, L., a kolektiv: Ošetřovatelství v pediatrii. Praha, Grada Publishing 2010. Autorkou obrázku 34 Mgr. Lenka Slezáková, Ph.D.

Autorky fotografií: Mgr. Hana Čoupková: obr. P26, P27; Mgr. Petra Kaduchová: obr. P25, P32–P34; Mgr. Lucie Přikrylová: obr. 16; Mgr. Irena Přivřelová: obr. P20–P24; Mgr. Lenka Slezáková, Ph.D.: obr. 8, P18, P28–P31; Mgr. Andrea Spáčilová: obr. P1–P16. Obrázky P17 a P19 z archivu autorek.

Vydala Grada Publishing, a.s.

U Průhonu 22, Praha 7

jako svou 4869. publikaci

Odpovědná redaktorka Mgr. Ivana Podmolíková

Sazba a zlom Karel Mikula

Počet stran 256 + 8 stran barevné přílohy

2. vydání, Praha 2012

Vytiskly Tiskárny Havlíčkův Brod, a. s.

Názvy produktů, firem apod. použité v knize mohou být ochrannými známkami nebo registrovanými ochrannými známkami příslušných vlastníků, což není zvláštním způsobem vyznačeno.

Postupy a příklady v této knize, rovněž tak informace o lécích, jejich formách, dávkování a aplikaci jsou sestaveny s nejlepším vědomím autorů. Z jejich praktického uplatnění ale nevyplývají pro autory ani pro nakladatelství žádné právní důsledky.

ISBN 978-80-247-3602-0

ELEKTRONICKÉ PUBLIKACE:

ISBN 978-80-247-8098-6 ve formátu PDF

ISBN 978-80-247-8099-3 ve formátu EPUB

Předmluva

Ošetřovatelství pro střední zdravotnické školy II – 2., doplněné vydání – je rozčleněno na celek pediatrie a chirurgie. Učebnice je doplněna o nové poznatky v ošetřovatelství.

Kapitoly v pediatrii jsou rozděleny na ošetřovatelský proces u dítěte s onemocněním dýchacího, trávicího, krevního a centrálního nervového systému. Kapitoly jsou zpracovány stejným způsobem jako chirurgické celky. V učebním textu nejsou podrobněji popsány vyšetřovací metody, příznaky, farmakologie, somatologie a fyziologie, které již byly odučeny v předmětu klinická propedeutika, ošetřovatelství a somatologie.

V chirurgii je zařazena traumatologie, nemoci jícnu, břišní a cévní chirurgie, nemoci štítné žlázy, ortopedie a urologie. V úvodní části je zmíněna historie a definice oboru. Následuje přehled chirurgických oborů, druhů operací a užívané terminologie operací, vyšetřovací metody, základy operační techniky, anestezie, předoperační a pooperační péče, komplikace po operaci, záněty a nádory. Následuje členění systémových onemocnění. U každého systému jsou v obecném úvodu zařazena anatomická schémata s popisem, přehled nejčastějších chorob se stručnou charakteristikou, příčiny, příznaky, vyšetřovací metody a léčba. Dále následují podrobněji zpracované ošetřovatelské procesy u vybraných onemocnění. Ošetřovatelský proces v první části popisuje anatomii, charakteristiku a průběh onemocnění, příčiny a příznaky, vyšetřovací metody a léčbu. Ve druhé části je uvedena konkrétní kazuistika. Podle kazuistiky je zpracován ošetřovatelský plán na základě modelu Gordonové. Každé onemocnění je doplněno kontrolními otázkami. Do hodin ošetřovatelství – cvičení navrhujeme, na opakování a doplnění učiva, práci s rozšiřující studijní literaturou. Věříme, že učební text přinese žákům i vyučujícím komplexní, přehledný náhled do chirurgie a pediatrie z pohledu ošetřovatelství a bude přínosem pro výuku na středních zdravotnických školách a zdravotnických lyceích.

Poděkování patří všem kolegyním ze SZŠ a VOŠz v Olomouci a konzultantům z Fakultní nemocnice Olomouc, konkrétně z I. chirurgické kliniky, II. chirurgické kliniky a Dětské kliniky, kteří pomohli při vzniku tohoto učebního textu.

Zvláštní poděkování patří také Ing. D. Sedlářovi, doc. MUDr. Č. Neoralovi za vstřícnou pomoc při realizaci knihy.

Lenka Slezáková

1 Ošetřovatelský proces na dětském oddělení

Historie pediatrie

Pediatrie – z řečtiny: pais – dítě; iatria – léčba.

Péče o zdravé a nemocné děti má velmi dlouhou tradici. Babylónské nápisy již před 2 000 lety před naším letopočtem určovaly pokyny kojícím matkám. Z Hippokratovy doby existují podrobné zprávy např. o přirozené výživě a střevních parazitech. V minulosti byly děti léčeny doma a jen výjimečně byly přijímány do nemocnic pro dospělé. Zkušenosti s léčbou dětí byly velmi malé. Velká úmrtnost dětí poukazuje nejen na špatné léčení, ale také na těžkou fyzickou práci, kterou děti vykonávaly. Pro nemanželské a pohozené děti byly kolem 11. století zřizovány nalezince. V těch se poskytovala pouze sociální péče, ale ani ta nebyla dostačující.

První dětská nemocnice byla zřízena v Paříži v roce 1802, u nás potom v Praze až v roce 1842. V roce 1953 byl založen Spolek na ochranu dětí se sídlem v Hannoveru. Boj proti špatnému tělesnému zacházení a sexuálnímu zneužívání dětí začal být oceňován jako velmi potřebný zvláště po 2. světové válce, kdy mnoho dětí žilo v sociální a psychické bídě, často bez ochrany, a bylo vystaveno nebezpečí špatného zacházení a zneužití.

V roce 1975 byla vyhlášena německá „Charta dítěte“. Od první poloviny 20. století začíná u nás být zabezpečena všestranná péče o děti (poradny pro děti, očkování, preventivní prohlídky, screening vrozených vad, sledování fyzického, duševního a citového rozvoje dítěte, sledování vlivů sociálních a prostředí, úzká spolupráce s rodinou). Jedním z ukazatelů sociálně zdravotní vyspělosti a životní úrovně u nás je kojenecká úmrtnost (počet zemřelých dětí mladších než jeden rok na 1000 živě narozených). Pediatrie jako obor se neustále zdokonaluje.

Definice oboru

Pediatrie je lékařský obor, který se zabývá péčí o zdravé, nemocné a defektní děti od jejich narození do 18 let věku. Tato péče v sobě zahrnuje oblast preventivní, diagnostickou, terapeutickou, rehabilitační a sociální. Vnímá dítě jako souhrn jeho bio-psycho-sociálních charakteristik.

Rozdělení dětského věku: odpovídá zvláštnostem stadií ve vývoji motorickém, mentálním, citovém a také v typu a průběhu onemocnění, která se v daném období vyskytují.

- Novorozenecké období: do 28 dnů života:

- adaptace na postnatální prostředí

- typické zdravotní problémy: vrozené vývojové vady, následky perinatální (období kolem narození) patologie, tendence ke generalizaci infekcí (rozšíření na celý organizmus)

- Kojenecké období: do 1 roku života:

- intenzivní růst a psychomotorický vývoj

- typické zdravotní problémy: vrozené vývojové vady, infekce, důsledky perinatální asfyxie (dušení způsobené nedostatkem vzduchu)

- Batolecí období: 1–3 roky:

- rozvoj řeči, myšlení, jemné motoriky, osamostatňování dítěte

- typické zdravotní problémy: úrazy, otravy

- Předškolní věk: 3–6 let:

- rozvoj abstraktního myšlení, talentu, zařazení do dětského kolektivu

- Časný školní věk: 6–10 let:

- socializace, rozvoj intelektu

- Pozdější školní věk: 10–15 let:

- pohlavní diferenciace, puberta

- Dorostový věk: 15–19 let:

- psychosociální dozrávání, fyzické dospívání

Pediatrická péče je poskytována jako:

- Ambulantní zdravotní péče:

- primární ordinace praktického lékaře pro děti a dorost

- specializované pediatrické poradny

- Nemocniční zdravotní péče – novorozenecká a dětská lůžková oddělení: standardní, intermediární, intenzivní, resuscitační

- Péče ve zvláštních dětských zařízeních – dětské léčebny a ozdravovny, stacionáře, kojenecké ústavy, dětské domovy, jesle, ústavy sociálního zabezpečení

Ambulantní zdravotní péče je poskytována jako primární zdravotní péče dětem a dospívajícím praktickým lékařem pro děti a dorost, který je smluvním lékařem pojišťoven a rodiče dětí si jej vybírají na základě svobodné volby. Jeho blízkou spolupracovnicí je dětská sestra, která by měla mít nejméně pět let praxe na lůžkovém dětském oddělení (na klinických pracovištích bývá zvykem, že se na tato oddělení zařazují sestry s praxí na dětských lůžkových odděleních) a specializaci v oboru. Dětský lékař poskytuje léčebně preventivní péči, včetně návštěvní služby. Tato péče začíná již v novorozeneckém věku a pokračuje preventivními prohlídkami dětí a dorostu. Dle zdravotního řádu je to v prvním roce života 10× do roka (ve 3., 6. a 10. týdnu, ve 3., 4., 5., 6., 8., 10. a 12. měsíci), dále v 18 měsících, ve třech letech a pak vždy za další dva roky.

Při těchto návštěvách je hodnocen zejména psychomotorický vývoj dítěte, posuzována školní zralost dítěte a také usměrňována volba budoucího povolání dítěte. Nedílnou součástí je zajištění očkování dětí a dospívajících dle platného očkovacího kalendáře (příloha).

Dispenzární péče praktického lékaře pro děti a dorost je péče poskytovaná vybraným zdravým, ohroženým a chronicky nemocným dětem a mladistvým. Tato péče může být poskytována i ve specializovaných pediatrických poradnách – kardiologická, nefrologická, urologická, neurologická, gastroenterologická a další.

Nedílnou součástí práce zdravotníků v primární péči je zdravotní výchova dětí a dospívajících včetně jejich rodičů. Ta je převážně zaměřena na:

- Zdravou výživu

- Osobní hygienu

- Hygienu dospívání

- Prevenci pohlavních chorob

- Výchovu k rodičovství

- Boj proti drogovým závislostem – alkoholizmus, kuřáctví a ostatní závislosti

- Poskytování první pomoci

Nemocniční zdravotní péče – dětská lůžková oddělení umožňují hospitalizaci dítěte a dospívajícího tam, kde není možné zajistit vyšetření a léčbu ambulantním způsobem. Zásady přístupu k dětem a dospívajícím v nemocnici jsou vyjádřeny v Chartě práv hospitalizovaných dětí:

- Děti mají být do nemocnice přijímány jen tehdy, pokud péče, kterou vyžadují, nemůže být stejně dobře poskytnuta v domácím ošetřování nebo při ambulantním docházení.

- Děti v nemocnici mají mít právo na neustálý kontakt se svými rodiči a sourozenci. Tam, kde je to možné, mělo by se rodičům dostat pomoci a povzbuzení k tomu, aby s dítětem v nemocnici zůstali. Aby se na péči o své dítě mohli podílet, měli by rodiče být plně informováni o chodu oddělení a povzbuzováni k aktivní účasti na něm.

- Děti nebo jejich rodiče mají právo na informace v takové podobě, jaká odpovídá jejich věku a chápání. Musejí mít zároveň možnost otevřeně hovořit o svých potřebách s personálem.

- Děti a nebo jejich rodiče mají právo poučeně se podílet na veškerém rozhodování ohledně zdravotní péče, která je jim poskytována. Každé dítě musí být chráněno před všemi zákroky, které pro jeho léčbu nejsou důležité, a před zbytečnými úkony podniknutými pro zmírnění jeho fyzického nebo emocionálního rozrušení.

- S dětmi se musí zacházet s taktem a pochopením a neustále musí být respektováno jejich soukromí.

- Dětem se musí dostávat péče náležitě školeného personálu, který si je plně vědom fyzických a emocionálních potřeb dětí každé věkové skupiny.

- Děti mají mít možnost nosit své vlastní oblečení a mít s sebou v nemocnici své věci.

- O děti má být pečováno společně s jinými dětmi téže věkové skupiny.

- Děti mají být v prostředí, které je zařízeno a vybaveno tak, aby odpovídalo jejich vývojovým potřebám a požadavkům a aby zároveň vyhovovalo uznaným bezpečnostním pravidlům a zásadám péče o děti.

- Děti mají mít plnou příležitost ke hře, odpočinku a vzdělání, přizpůsobenou jejich věku a zdravotnímu stavu.

Ve větších nemocnicích jsou dětská oddělení rozčleněna nejčastěji dle věku dětí a charakteru jejich onemocnění, např. kojenecké oddělení, oddělení větších dětí, hemato-onkologické oddělení a další. V menších nemocnicích, kde je pouze dětské oddělení, je diferenciace dětí a dospívajících v rámci tohoto oddělení.

Děti a dospívající s vážným onemocněním jsou hospitalizováni na dětských jednotkách intenzivní a resuscitační péče.

Novorozenecká oddělení – tvoří jednotný celek spolu s porodnickým oddělením, poskytují péči novorozencům systémem rooming in, kdy je dítě umístěno na pokoji společně s matkou. Ve větších nemocnicích jsou zřizována perinatologická centra, ve kterých jsou soustředěni rizikoví novorozenci a kde jim je poskytována specializovaná péče.

Péče ve zvláštních dětských zařízeních je poskytována:

- V dětských léčebnách a ozdravovnách, kde jsou doléčovány chronicky nemocné nebo oslabené děti, probíhá zde léčebná rehabilitace, je využíváno specifických klimatických podmínek spolu s působením minerálních pramenů.

- Ve stacionářích, které se soustřeďují na komplexní a diferencovanou péči – uspokojení bio-psycho-sociálních potřeb zdravotně postižených dětí. Stacionáře mohou zajišťovat denní i týdenní pobyty těchto dětí.

- V kojeneckých ústavech a dětských domovech, které dočasně nahrazují rodinnou péči, pokud není vlastní rodina schopna zajistit výchovu dítěte.

- V jeslích, jejichž počet se v poslední době výrazně snížil, vzhledem k tomu, že pro dítě do tří let je optimálním prostředím pro jeho zdárný vývoj vlastní rodina.

- V ústavech sociálního zabezpečení pro děti s vážným mentálním a tělesným postižením, kdy nejsou v rodině z různých důvodů dostatečně uspokojovány potřeby těchto postižených dětí.

1.1 Ošetřovatelský proces u dítěte s onemocněním dýchacího systému

Anatomie

Obr. 1 Anatomie dýchacího ústrojí

Onemocnění dýchacího systému jsou nejčastějšími onemocněními dětského věku. Probíhají zpravidla akutně, ale stále se zvyšuje počet recidivujících a chronických forem. Vývoj dýchacího systému není po narození ukončen, ale pokračuje v průběhu dětství. Dýchací systém má u malých dětí odlišnou anatomickou a histologickou stavbu, což ovlivňuje vznik a průběh respiračních chorob.

Přehled chorob dýchacího systému

Horní dýchací cesty:

- Akutní zánět nosní sliznice (rinitida) – rýma

- Chronický zánět nosní sliznice – může se projevit jednostranně nebo oboustranně, komplikacemi mohou být záněty středního ucha (otitida) a záněty vedlejších nosních dutin (sinusitida)

- Adenoidní vegetace – zmnožení lymfatické tkáně uložené v klenbě zadní části stěny nosohltanu, typické onemocnění pro děti mezi 2.–6. rokem. Vytváří mechanickou překážku, která omezuje nebo úplně brání dýchání nosem a druhotně vyvolává recidivující infekty.

- Záněty vedlejších nosních dutin (sinusitida) – komplikace akutní rýmy, hlavním příznakem je bolest hlavy a zvýšená teplota

- Záněty hltanu – zánětlivé změny Waldeyerova okruhu (patrové a nosohltanové mandle, které jsou spojené lymfatickou tkání ve sliznici nosohltanu a hltanu). Při postižení celé oblasti Waldeayerova okruhu se jedná o angíny, pokud zánět postihuje pouze krční mandle – hovoříme o tonzilitidách, pokud jsou postiženy pouze sliznice hltanu – jedná se o faryngitidy.

- Akutní zánět hrtanu (laryngitida)

- Akutní zánět příklopky hrtanové (epiglotitida) – nejtěžší forma akutního bakteriálního zánětu horních dýchacích cest

Dolní dýchací cesty:

- Akutní laryngotracheobronchitida – zánět, který postihuje horní a dolní cesty dýchací (onemocnění typické pro kojence a batolata)

- Akutní zánět průdušek (bronchitida) – akutní zánětlivý proces sliznice bronchů převážně virové etiologie

- Obstruktivní bronchitida – obstrukci vyvolává edém sliznice a hypersekrece hlenu, postihuje nejčastěji kojence a malé děti

- Bronchiektázie – chronické onemocnění vedoucí k trvalému rozšíření průdušek, které je vyplněno hnisavým sekretem, stálé sídlo bakteriálních infekcí

- Asthma bronchiale – nejčastější chronické onemocnění v dětském věku charakterizované bronchiální obstrukcí, edémem a zvýšenou produkcí vazkého hlenu. Klinickými projevy jsou kašel, dyspnoe, a především výdechová dušnost.

Plíce:

- Zánět plic – pneumonie

- Cystická fibróza (mukoviscidóza) – onemocnění charakterizované poruchou transportu elektrolytů (zejména Na a Cl) v epitelových buňkách dýchacího, zažívacího a urogenitálního traktu a potních žláz. Dochází k sekreci hustého, vazkého hlenu na povrchu epitelu sliznic, v potu je vysoká koncentrace chloridů. Postiženo je mnoho orgánů – dýchací cesty, játra, slinivka břišní, tenké střevo, pohlavní orgány a kůže. Jednotlivé orgány nejsou u všech pacientů postiženy stejně těžce.

- Vdechnutí cizího tělesa – nejčastěji u kojenců a malých dětí, vede k obstrukci dýchacích cest

Příčiny

- Infekce

- Genetické – alergie, vrozené vady plic

- Anatomicko-fyziologické zvláštnosti dýchacího systému u dětí

- Nevyzrálost imunitního systému

- Negativní vlivy zevního prostředí – znečištěné ovzduší, expozice cigaretovému kouři

Příznaky

- Poruchy dýchání:

- tachypnoe – zrychlené dýchání

- bradypnoe – zpomalené dýchání

- apnoické pauzy (apnoe – zástava dýchání)

- paradoxní dýchání – smršťování postižené plíce při nádechu a částečné rozpínání při výdechu

- dyspnoe – dušnost, pocit nedostatku vzduchu (inspirační, exspirační)

- ortopnoe – těžká dušnost, klient nedokáže ležet a musí sedět nebo stát

- dýchání ústy (děti s adenoidní vegetací)

- Kašel:

- suchý, neproduktivní

- vlhký, produktivní

- dráždivý, štěkavý

- záchvatovitý, trvalý

- Změny hlasu – dysfonie, afonie

- Vedlejší dechové fenomény – vrzoty, pískoty, inspirační stridor (hvízdavý zvuk při nádechu, který vzniká zúžením horních cest dýchacích – otok hrtanu, cizí těleso)

- Změněné fyziologické funkce – tělesná teplota, pulz, dech, krevní tlak, vědomí

- Změna barvy kůže a sliznic – bledost, cyanóza, suchost, vlhkost

- Bolest (dolor)

- Změna chování – neklid, apatie, úzkost, strach

Vyšetřovací metody

- Anamnéza (OA, RA, NO, AA, SA)

- Fyzikální vyšetření – poslech (auskultace), pohmat (palpace), poklep (perkuze), pohled (aspekce)

- Odběry biologického materiálu – krev, moč, sputum

- Testy – kožní, potní, alergologické, bronchodilatační

- Ultrasonografické vyšetření

- Rentgenové vyšetření

- Endoskopické vyšetřovací metody

- Funkční vyšetřovací metody – spirometrie (od 5. roku věku dítěte – nutná spolupráce)

- CT

- NMR

Léčba

- Konzervativní – režimová opatření, úprava polohy, zajištění čistého vzduchu, aplikace kyslíku, podávání léků (bronchodilatancia, mukolytika, expektorancia, kortikoidy, antitusika, antiastmatika, antibiotika, antipyretika), snižování horečky (fyzikálně, farmakologicky), hygienická opatření (smrkání, odsávání), lehká strava, vitaminy, dostatek vhodných tekutin, inhalace, dechová rehabilitace

- Chirurgická – extrakce cizího tělesa, adenotomie (odstranění adenoidní vegetace), tonzilektomie, odstranění bronchiektázií, řešení ileózního stavu u cystické fibrózy

1.1.1 Ošetřovatelský proces u dítěte se zánětem sliznice nosní

Současný stav onemocnění

Anatomie

Nosní dutina (cavum nasi) je prostor po stranách ohraničený kostěnými výběžky horní čelisti. U novorozence je velmi malá, asi třetinová ve srovnání s dospělým. Dutina ve své přední části přechází do zevního nosu. Vzadu pokračuje dvěma otvory – choanami – do nosohltanu (nasopharynx). Prostor nosní dutiny je rozdělen nosní přepážkou na dvě nestejné poloviny, které jsou dále rozděleny skořepami na horní, střední a dolní nosní průchod. Dutina je spojena i s prostory v lebečních kostech vedlejšími dutinami nosními (sinus paranasale) – párová v horní čelisti, čelní, čichová a klínová. Sliznice dutiny nosní je tvořena řasinkovým epitelem.

Funkce dutiny nosní:

- Předehřátí vdechovaného vzduchu

- Očištění vdechovaného vzduchu od nečistot

- Zvlhčení vdechovaného vzduchu

- První bariéra proti inhalační infekci (lymfatická tkáň v podslizničním vazivu)

- Čichové vjemy drážděním pachových buněk na povrchu sliznice

Charakteristika a průběh onemocnění

Zánět nosní sliznice (rýma) je akutní onemocnění, které je velmi infekční, s krátkou inkubační dobou. Průběh onemocnění závisí na věku a na celkovém stavu dítěte. Děti předškolního a školního věku mají většinou lokální příznaky zánětu sliznice nosu, někdy je doprovází malátnost, únava, bolesti hlavy a normální nebo lehce zvýšená tělesná teplota. Rýma trvá průměrně týden.

Komplikace

Vznikají zejména u oslabených dětí a v mladším věku.

- Zánět středního ucha (otitis media) – vedoucími symptomy jsou bolest ucha a teplota. Příčinou je krátká a relativně široká Eustachova trubice u dětí mladšího věku.

- Záněty vedlejších dutin nosních – až u dětí předškolního a školního věku, vzhledem k pozdějšímu vývoji těchto dutin

- Záněty dolních dýchacích cest

Příčiny

- Virová infekce – virus influenzy, RS viry, rinoviry, adenoviry

- Bakteriální infekce

- Alergie

Příznaky

- Lokální:

- pálení a svědění v nose

- kýchání

- výtok z nosu: serózní, mění se v hlenový až hlenohnisavý

- nosní obstrukce

- bolesti hlavy

- podrážděná kůže v okolí nosu

- Celkové – zejména u menších dětí:

- zvýšená tělesná teplota až horečka

- zvýšená dráždivost, neklid

- nechutenství

- zvracení

- průjmovité stolice

- únava

- zhoršený spánek

- plačtivost

Vyšetřovací metody

- Anamnéza (OA, RA, NO, AA, SA)

- Fyzikální vyšetření – poslech, pohled

- Fyziologické funkce

- Laboratorní vyšetření – FW, CRP, ELFO, imunoglobuliny, KO + diff., vyšetření sputa na kultivaci a citlivost

- Výtěr z krku a nosu – mikrobiologické vyšetření

- Kožní testy

Léčba

- Řídí se etiologií a stavem dítěte.

- U dětí školního a předškolního věku bez komplikací je důležité pouze správné a časté smrkání, na jeho podporu lze aplikovat nosní kapky, dostatek tekutin, při zvýšené tělesné teplotě antipyretika a tělesný klid.

- U dětí, které neumí smrkat, je nutno odsávat hleny z dutiny nosní, vždy před jídlem podáváme roztoky, které snižují otok sliznice, zvlhčování nebulizátorem.

- Při bakteriální infekci nebo u komplikací podáváme antibiotika.

- Při alergické rýmě antialergika a cílená desenzibilizace, eliminace alergenu, léčebné klimatické pobyty v horách nebo u moře, péče o oční spojivky a nosní sliznici.

Kazuistika

K ambulantnímu pediatrovi přichází matka se čtyřletou dívkou pro dva dny trvající rýmu s výraznou serózní sekrecí z nosu. Mezi doprovodnými příznaky matka uvádí subfebrilie, nechutenství, únavu, rozmrzelost a plačtivost. Dívka dýchá převážně ústy. Navštěvuje mateřskou školu.

Ošetřovatelský plán a jeho realizace

Dítě je léčeno v domácím prostředí, pouze při výskytu závažnějších komplikací je nutná hospitalizace.

Biologické potřeby

Vnímání zdravotního stavu:

- Potřebné informace získej od matky dítěte (zdravotní stav v předchozím období, aktivity pro udržení zdraví, faktory ovlivňující zdravotní stav).

Poloha, pohybový režim:

- Poloha dítěte se zvýšenou horní polovinou těla

- Klidový režim

Sleduj:

- Průchodnost nosu, smrkání střídavě vždy jednou nosní dírkou

- Vzhled sekretu

- Tělesnou teplotu – axilární

- Nechutenství, zvracení

- Příjem tekutin

- Vyprazdňování stolice

- Neklid a spánek dítěte

Zajištění volných dýchacích cest:

- Aplikovat nosní kapky: dítě se vysmrká, do každé nosní dírky se kápnou 1–2 kapky v poloze vleže nebo vsedě, při zmáčknutí nosních křídel se dítě může střídavě předklánět a zaklánět, kromě nosních kapek je možno použít i nosní sprej

- Naučit dítě efektivnímu smrkání: připodobnění chování zvířátek, při ucpání jedné nosní dírky trigus na opačné straně

- Předvést matce nanášení nosních kapek na nosní sliznici na smotku vaty

- Dítě uložit v nepřetopené, dobře větratelné místnosti

- Zajistit nebulizátor

Prevence infekce:

- Manipulace s infekčním materiálem

- Naučit dítě zacházet s hygienickými kapesníky

- Vyloučit dítě z kolektivu

Hygienická péče:

- Hygienické a šetrné smrkání

- Ošetřování podrážděné kůže v okolí nosu indiferentní mastí

Výživa:

- Strava dle stavu dítěte, nenutit dítě do jídla

- Nedráždivá a lehká jídla s dostatkem bílkovin, sacharidů, vitaminů (bílé maso, rýže, bramborová kaše, čerstvé ovoce, dušená zelenina, omezit podávání mléka – zvyšuje zahlenění)

- Jídlo v malých dávkách 6× denně

- Vhodná technologie přípravy jídel – vaření, dušení, pečení

- Dostatek vhodných tekutin – neslazené minerálky, voda, čaj, ředěné džusy

Vyprazdňování:

- Sledování stolice

Psychosociální potřeby:

- Uspokojování těchto potřeb je závislé na stavu dítěte

- Zajistit častou přítomnost matky nebo jiných rodinných příslušníků

- Vytvořit vhodné prostředí a klima v pokoji

- Zajistit vhodné herní aktivity

Kontrolní otázky

1. Vyjmenuj příznaky akutní rinitidy.

2. Popiš způsoby zajištění volných dýchacích cest u dítěte s akutní rinitidou.

3. Vyjmenuj funkce nosní dutiny.

4. Popiš hygienické zásady při ošetřování dítěte s akutní rinitidou.

5. Vyjmenuj možné komplikace u dítěte se zánětem nosní sliznice.

1.1.2 Ošetřovatelský proces u dítěte se zánětem hrtanu

Současný stav onemocnění

Anatomie

Hrtan (larynx) má trubicovitý tvar s horním ústím do dolní části hltanu a s dolním úsekem přecházejícím do průdušnice. Dutina hrtanu je od hltanu oddělena hrtanovou příklopkou (epiglottis). Jeho kostra je tvořena hrtanovými chrupavkami spojenými navzájem vazy a svaly. Největší z nich je chrupavka štítná. Pod ní je chrupavka prstencová, ke které jsou na zadním obvodu připojeny dvě drobnější chrupavky hlasivkové, na nichž jsou upevněny hlasivky. Vlastní dutina hrtanu je vystlána sliznicí s řasinkovým epitelem. Pod ní je vrstva s řídkým a dobře prokrveným vazivem, které snadno zánětlivě zduří. Vzniklý otok uzavírá průsvit hrtanu a vyvolává dušení. U novorozenců je hrtan krátký, široký a je uložen vysoko, což umožňuje dítěti současně dýchat a přijímat tekutou potravu. Nejvíce hrtan roste v prvních čtyřech letech života. V průběhu dětství se posunuje dolů a definitivní polohy dosahuje po pubertě (obr. 2).

a) chrupavka štítná

b) chrupavka prstencová

c) jazylka

d) příklopka hrtanová

e) chrupavky hlasivkové

f) hlasivkové vazy

Obr. 2 Anatomické schéma hrtanu

Hrtan slouží k dýchání a tvorbě hlasu. Hlas vzniká chvěním hlasivek, jež jsou tvořeny souborem hlasových vazů a svalů. Mezi oběma vazy je úzká hlasivková štěrbina. Štěrbina je při dýchání rozevřena, při řeči se však hlasové vazy napnou, sblíží se a proudem vydechovaného vzduchu se rozkmitají. Tím vzniká základní tón, který se zesiluje, a pomocí jazyka, patra a rtů se vytvářejí hlásky.

Charakteristika a průběh onemocnění

Zánět hrtanu (laryngitida) je nejzávažnější akutní onemocnění dýchacích cest. Vlivem otoku, zvýšeného prokrvení sliznice a spazmem hladkých svalů ve stěně hrtanu dochází k závažné obstrukci horních dýchacích cest. Postihuje nejčastěji batolata a děti předškolního věku. Vyskytuje se častěji na podzim a v zimě. Závažnost stavu je dána věkem dítěte, anatomickými poměry a mírou otoku sliznice hrtanu.

Příčiny

- Virová infekce – často předchází infekce horních dýchacích cest

- Bakteriální infekce – méně často

- Dalšími faktory mohou být dráždění cigaretovým kouřem, znečištěné ovzduší a alergeny

Příznaky

- Akutní virový zánět hrtanu – příznaky obstrukce se vyvíjejí postupně:

- dušnost

- zapojení pomocných dýchacích svalů

- vtahování jugula, mezižeberních svalů, epigastria

- inspirační stridor – hvízdavý zvuk při nádechu

- štěkavý neproduktivní kašel

- chrapot až afonie – ztráta hlasu

- zvýšená tělesná teplota až horečka

- bledost, neklid, úzkost

- únava

- Akutní bakteriální zánět hrtanu – příznaky obstrukce se vyvíjejí velmi rychle, často z plného zdraví nebo při banálním infektu:

- náhlý a prudký vzestup tělesné teploty

- výrazná inspirační dušnost

- náhlé respirační selhání

- bolest v krku, polykací obtíže

- neklid dítěte v důsledku těžké hypoxie přechází v nápadný klid až apatii

Vyšetřovací metody

- Anamnéza (OA, RA, NO, SA)

- Fyzikální vyšetření – pohled, poslech, poklep, pohmat

- Vyšetření krve – hematologické, biochemické, CRP, mikrobiologické, vyšetření acidobazické rovnováhy (acidóza by byla důkazem asfyxie – dušení)

- Vyšetření moči

- Výtěr z krku

Léčba

- Akutní virový zánět hrtanu: klid na lůžku, zvýšená poloha, zvlhčování chladnějšího vzduchu, inhalace, Priessnitzův obklad na krk, dostatek tekutin, antipyretika (ne salicyláty), sedativa při neklidu dítěte

- Akutní bakteriální zánět hrtanu: léčba stejná jako u virového zánětu, navíc podáváme antibiotika, při závažných stavech kortikoidy, hospitalizace dítěte

Kazuistika

Na dětskou kliniku přivážejí rodiče v nočních hodinách tříletého chlapce. Rodiče uvádějí rozvoj příznaků během několika hodin po uložení chlapce ke spánku. Chlapec má horečku 38,5 °C, je malátný, plačtivý, stěžuje si na bolest hlavy a krku. Je dušný, s nápadným inspiračním stridorem, vpadáváním jugula a mezižeberních prostor, má chraptivý hlas a štěkavý kašel. Matka v anamnéze uvádí opakované infekce HCD.

Ošetřovatelský plán a jeho realizace

Chlapec je hospitalizován s matkou.

Biologické potřeby

Vnímání zdravotního stavu:

- Pozoruj chování dítěte, zejména projevy strachu a úzkosti – pláč, neklid.

- Uklidni dítě šetrným způsobem, dle ordinace lékaře podávej sedativa.

- Pouč matku, jak o dítě pečovat.

Poloha, pohybový režim:

- Zajisti klid dítěte na lůžku.

- Zajisti zvýšenou polohu dítěte.

Sleduj a zaznamenej:

- Dýchání dítěte – zajisti nebulizátor (obr. P1)

- Průběh a účinek inhalace (obr. P2)

- Projevy dušnosti

- Barvu kůže a sliznic

- Hlas dítěte, chrapot – aplikuj Priessnitzův obklad na krk (jedná se o druh zapařujícího obkladu, přiložený chladný vyždímaný obklad se překryje plastovou fólií a suchou bavlněnou látkou a nechá se působit půl až jednu hodinu), urychlí průběh zánětu a odkašlávání

- Kašel, stridor

- Kyslíkovou terapii, saturaci kyslíku

- Tělesnou teplotu – dle ordinace lékaře podávej antipyretika

- Krevní tlak, pulz

- Hydrataci dítěte

- Chování dítěte

- Periferní žilní kanylu a podávání antibiotik

- Neklid a spánek dítěte

- Pocení

- Bolest hlavy, v krku, potíže s polykáním

Hygienická péče:

- Zhodnoť úroveň hygieny a soběstačnosti dítěte.

- Zajisti hygienickou péči u dítěte ve spolupráci s matkou.

Výživa:

- Podávej výživu dle stavu dítěte, spolupracuj s matkou, dítě do jídla nenuť.

- Podávej nedráždivá a lehká jídla.

- Jídlo v malých dávkách 6× denně.

- Sleduj příjem tekutin, často nabízej malá množství tekutin.

Vyprazdňování:

- Sleduj vyprazdňování moči a stolice.

- Zajisti hygienu při vyprazdňování, spolupracuj s matkou.

Psychosociální potřeby:

- Zajisti herní aktivity dítěte dle jeho stavu ve spolupráci s matkou, zejména ve fázi rekonvalescence.

Domácí péče

- Informuj rodiče dítěte:

- o režimu dítěte v rekonvalescenci

- o závažnosti dechových obtíží u akutní laryngitidy a nutnosti rychlé zdravotnické pomoci při jejich výskytu u malých dětí

- o předlékařské první pomoci při výskytu dušnosti (zajistit chladný vlhký vzduch – dobře oblečené či do deky zabalené dítě necháme u otevřeného okna nebo mrazáku, Priessnitzův zábal na krk, uklidnit a volat RZP)

- o potřebě zdravého ovzduší pro dítě, doporuč časté vycházky do přírody

- nacvič s matkou podávání léků dítěti (inhalace, per os, kapky do nosu)

Kontrolní otázky

1. Popiš anatomii a fyziologii hrtanu.

2. Popiš průběh laryngitidy.

3. Popiš léčbu akutního virového a bakteriálního zánětu hrtanu.

4. Vyjmenuj, co budeme sledovat u dítěte s akutní laryngitidou.

5. Vyjmenuj, jaké informace musíme dát rodičům dítěte po prodělané laryngitidě, které je propouštěno do domácí péče.

Konec ukázky

Table of Contents

Předmluva

1 Ošetřovatelský proces na dětském oddělení

Historie pediatrie

Definice oboru

1.1 Ošetřovatelský proces u dítěte s onemocněním dýchacího systému

Přehled chorob dýchacího systému

1.1.1 Ošetřovatelský proces u dítěte se zánětem sliznice nosní

Současný stav onemocnění

Ošetřovatelský plán a jeho realizace

Kontrolní otázky

1.1.2 Ošetřovatelský proces u dítěte se zánětem hrtanu

Současný stav onemocnění

Ošetřovatelský plán a jeho realizace

Kontrolní otázky

1.1.3 Ošetřovatelský proces u dítěte se zánětem plic

Současný stav onemocnění

Ošetřovatelský plán a jeho realizace

Kontrolní otázky

1.2 Ošetřovatelský proces u dítěte s onemocněním trávicího systému

1.2.1 Ošetřovatelský proces u dítěte s aftózní stomatitidou

1.2.2 Ošetřovatelský proces u dítěte s malabsorpčním syndromem

1.2.3 Ošetřovatelský proces u dítěte s celiakií – nesnášenlivostí lepku

1.2.4 Ošetřovatelský proces u dítěte s chronickým zánětlivým střevním onemocněním

1.2.5 Ošetřovatelský proces u dítěte s průjmovým onemocněním

1.3 Ošetřovatelský proces u dítěte s krevním onemocněním

1.3.1 Ošetřovatelský proces u dítěte s anémií

1.4 Ošetřovatelský proces u dítěte s onemocněním centrálního nervového systému

1.4.1 Ošetřovatelský proces u dítěte s meningitidou

1.4.2 Ošetřovatelský proces u dítěte s epilepsií

1.4.3 Ošetřovatelský proces u dítěte s febrilními křečemi

2 Ošetřovatelský proces na chirurgickém oddělení

2.1 Ošetřovatelský proces u K/P na traumatologickém oddělení

2.1.1 Ošetřovatelský proces u K/P s poraněním lbi a mozku

2.1.2 Ošetřovatelský proces u K/P s poruchami vědomí

2.1.3 Ošetřovatelský proces u K/P s poraněním hrudníku a žeber

2.1.4 Ošetřovatelský proces u K/P s poraněním břicha

2.1.5 Ošetřovatelský proces u K/P po amputaci dolní končetiny

2.1.6 Ošetřovatelský proces u K/P s poraněním páteře

2.1.7 Ošetřovatelský proces u K/P s extenzí

2.1.8 Ošetřovatelský proces u K/P se sádrovým obvazem

2.2 Ošetřovatelský proces u K/P po operaci jícnu

2.3 Ošetřovatelský proces u K/P v břišní chirurgii

2.3.1 Ošetřovatelský proces u K/P s apendicitidou

2.3.2 Ošetřovatelský proces u K/P s akutní pankreatitidou

2.3.3 Ošetřovatelský proces u K/P s onemocněním žlučníku a žlučových cest

2.3.4 Ošetřovatelský proces u K/P s komplikacemi vředové choroby gastroduodena

2.3.5 Ošetřovatelský proces u K/P s kýlou

2.3.6 Ošetřovatelský proces u K/P se střevní neprůchodností

2.3.7 Ošetřovatelský proces u K/P se střevním vývodem – stomií

2.4 Ošetřovatelský proces u K/P v cévní chirurgii

2.4.1 Ošetřovatelský proces u K/P s varixy na dolních končetinách (varices cruris et femoris)

2.4.2 Ošetřovatelský proces u K/P s onemocněním tepen

2.5 Ošetřovatelský proces u K/P po operaci štítné žlázy

2.6 Ošetřovatelský proces v ortopedii

2.6.1 Ošetřovatelský proces u K/P s artrózou

2.6.2 Ošetřovatelská péče u K/P při úplné náhradě kyčelního kloubu – při totální endoprotéze

2.7 Ošetřovatelský proces u K/P na urologii

2.7.1 Ošetřovatelský proces u K/P s renální kolikou

2.7.2 Ošetřovatelský proces u K/P s adenomem prostaty