Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy

Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována ani šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

Judy Hallová

Karma z minulosti

Vzorce z minulých životů v horoskopu

TIRÁŽ TIŠTĚNÉ PUBLIKACE:

Vydala Grada Publishing, a.s.

u Průhonu 22, 170 00  Praha 7

tel.: +420 234 264 401, fax: +420 234 264 400

www.grada.cz

jako svou 4885. publikaci

Odpovědná redaktorka Viktorie Lupačová

Sazba Filip Říha

Návrh a grafická úprava obálky Michal Němec

Počet stran 320

První vydání, Praha 2012

Original edition © Judy Hall

Original English language version published by:

The Wessex Astrologer Ltd 2006 ISBN 1902405048

Czech edition © Grada Publishing, a. s., 2012

Cover photo © allphoto.cz

Vytiskly Tiskárny Havlíčkův Brod, a. s.

Názvy produktů, firem apod. použité v knize mohou být ochrannými známkami nebo registrovanými ochrannými známkami příslušných vlastníků, což není zvláštním způsobem vyznačeno.

ISBN 978-80-247-4189-5

ELEKTRONICKÉ PUBLIKACE:

E-knihu ve formátu EPUB vytvořil Jan Löffelmann

ISBN 978-80-247-7583-8 (ve formátu PDF)

ISBN 978-80-247-7584-5 (ve formátu EPUB)

VĚNOVÁNÍ

S láskou Bayerovi

Ať je tvoje životní cesta plná lásky, radosti a naplnění

Ducha zabít nemůžeš

Je jako hora

Stará ale silná, a žije dál, dál a dál

PODĚKOVÁNÍ

Především děkuji Robertu Jacobsovi za všechnu lásku, podporu, dobré jídlo, hrnky kávy a za to, že mi dal prostor k psaní a přepisování téhle knihy. Miluju tě a mnohokrát díky.

Margaret Cahillové z The Wessex Astrologer patří mé díky a vděčnost za to, že tak pečlivě zformulovala text zpět do mých vlastních slov, a že mi dala příležitost dílo po patnácti letech opravit.

Paulu Newmanovi za báječnou obálku, za překreslení všech horoskopů a za to, že se se mnou podělil o svou modrost a dlouhá léta mě těšil – díky a vážím si toho.

Jackie Mayová odvedla fantastickou práci při luštění mého aktualizovaného textu. Za to a mnoho dalších věcí – mám tě ráda, díky.

Musím poděkovat svým učitelům, zesnulé Christine Hartleyové, Robertu Tullymu a Howardu Sasportasovi za všechnu moudrost, kterou mi po léta dávali. Také všem ostatním, jejichž práci jsem během mnoha let studia vstřebala a použila bez poděkování, se omlouvám a děkuji.

Jsem velmi vděčná Johnu Lahrovi, Jonathanu Cottovi a dědicům zesnulé Christine Hartleyové za povolení rozsáhle citovat z jejich práce a nakladatelstvím CRCS, Element Books, Anodyne, The Aquarian Press a The Women’s Press za jejich pomoc.

A oné staré vědmě Julii Felixové za slova během promoce a za její neustávající lásku a přátelství, amor y muchas gracias. A závěrem všem mým klientům a účastníkům seminářů, kteří mi pomohli tolik se naučit o životech a žití – s láskou vám přeji šťastné životy.

PŘEDMLUVA

„Z času byste chtěli učinit proud, na jehož břeh byste usedli a pozorovali jeho tok. (…) A to, co ve vás zpívá a rozjímá, stále zůstává v mezích onoho prvního okamžiku, jenž rozptýlil hvězdy do prostoru.“[8]

Judy Hallová zpochybňuje v této významné knize koncepty, které většina z nás považuje za jisté, které jsme si možná nikdy pořádně nepromysleli, ale které jsou ve skutečnosti ústřední pro to, jaké místo podle našeho názoru zaujímá náš život. Co „chápeme“, to skutečně „uchopujeme“, držíme se toho, poskytuje nám to psychologický a metafyzický základ pro to, co považujeme za skutečné, a to zároveň podmiňuje metodu, jakou používáme při zacházení se svou zkušeností nebo s tím, jakým způsobem se posunujeme v čase.

Pochopení dynamiky času a časování je samým ústředním bodem astrologie. Náš pozemský život se řídí „časem hodin“, což je konstrukt vytvořený člověkem, jenž už neodpovídá času vesmíru nebo ročních období. Astrologický čas je cyklický, kruhový, je postaven na dynamice planetárních oběžných drah, konjunkcí a pohybů kolem Slunce. Ústřední Slunce naší sluneční soustavy je však pouze symbolický pevný bod, kolem něhož obíhá Země a další planety. Ve skutečnosti se celý systém pohybuje dech beroucí rychlostí vesmírem po dráze prostorem i časem a zahrnuje mnoho dalších nadtělesných dimenzí. Bylo nám také řečeno, že život Slunce není nekonečný a že jednoho dne spálí samo sebe, jako veškerá hmota, která se živí jinou hmotou, vypálí nebo promění svůj oheň. Je také jen jedním mezi mnoha dalšími slunci.

Tyto obrazy pocházející ze současné astronomie se propůjčily k vytvoření metafory duše, která se s pomocí vzorců dřívějších zkušeností, osobních i neosobních, které se kolem ní proměňují jako gigantický kaleidoskop, pohybuje napříč různými životy. V tomto ohledu může být hluboká minulost, která leží za okamžikem narození, vryta do nejrůznějších planetárních pozic v horoskopu, mohou ji symbolizovat předchozí pohyby sluneční soustavy táhnoucí se až k jakémukoli momentu v čase… s tím, že vesmír se v průběhu času rozvíjí. Techniky předpovědí v rámci astrologické tradice navíc vnímají čas jako „elastický“ v tom smyslu, že jedna časová jednotka může odpovídat jiné, jako např. v progresích, kde den je roven roku.[9] Ve Vzorcích minulosti nalezne čtenář kontext, který vrhá hlubší světlo na mnoho aspektů tradiční astrologie.

Pluto, pán transformace, se v této chvíli pohybuje skrz souhvězdí Střelce, znamení, které má vztah k náboženství, metafyzice a filosofii. Když toto znamení v letech 1502–1516 naposledy překračoval, narodil se v roce 1503 prorok Nostradamus.

Ať si z jeho slavných proroctví vezmeme cokoli, můžeme si být jisti, že byl dobře obeznámen s myšlenkami Koperníka, svého staršího současníka, jenž se narodil v r. 1473. Koperníkovský obrat, jak se této myšlenkové revoluci začalo říkat, byl posílen velkým vzedmutím myšlenek, které obíhaly mezi dobovými potulnými intelektuály a filosofy. Myšlenka, že středem sluneční soustavy je Slunce a ne Země, byla považována za kacířství, které inkvizice trestala. Koperník se trestu vyhnul, jelikož jeho myšlenky vyšly knižně až v roce 1534, devět let před jeho smrtí. Galileo nicméně zemřel v r. 1642 v domácím vězení, poté, co byl vyslýchán inkvizicí a pod hrozbou smrti donucen své myšlenky odvolat. Máme-li tento revoluční proces na paměti, můžeme nyní porozumět Nostradamově práci jiným způsobem. Koperník zemřel v r. 1543 a o dvacet let později v r. 1564 se narodil Galileo – tedy možná se vrátil, aby dokončil své poslání přerušit kosmologický nátlak dobového církevního dogmatu.

Alchymistické pravidlo zní „jak nahoře, tak dole“ – a vskutku si můžeme povšimnout, že kosmologie má svou obdobu v psychologii či v našem porozumění lidské přirozenosti a její psychické struktuře. Kopernikovská revoluce nás posunula od kosmologie svázané se Zemí do takové, která měla za svůj střed Slunce a zdůrazňovala individuální vědomí vlastního ega.[10] Nyní je na obzoru širší galaktická perspektiva, jež je vzhledem k astronomickým objevům dvacátého století, které začaly objevem velkého stellia ve Střelci, nezbytná. Jinými slovy, ve chvíli, kdy bude Pluto v r. 2008 opouštět Střelce, vypustí se s jeho pomocí všechny tyto planety do ohňů transformace; to značí, že změna perspektivy je úplná a připravená k dalšímu ukotvení v průběhu vstupu Pluta do Kozoroha.

Judyina práce je součástí tohoto rozsáhlého hnutí. Zakládá se na důmyslném a hluboce praktickém přihlédnutí k rozšířenému rámci lidské zkušenosti a jeho aplikaci na astrologii. Odbornost, kterou získala během mnoha let výzkumu, studia, konzultací a výuky, je pevnou základnou a bohatou živnou půdou, s jejíž pomocí nás zkušeně provádí na fascinující cestě. Žádá nás, abychom se znovu zabývali tíživou otázkou osudu a svobodné vůle a přidává jistotu, že milost je dostupná, což je jistota pozoruhodně nepřítomná v materialistické filosofii Západu. Rozšiřuje rovněž naše porozumění kauzalitě, volbě a následkům, jelikož jak posunujeme původní kauzalitu zpět v čase, dosahujeme „prvního okamžiku, jenž rozptýlil hvězdy do prostoru“. Ten může být chápán jako symbol primordiální jednoty Duše a Zdroje, konec i počátek Cesty.

Tato kniha je plná zajímavých příběhů a bohatá na různé příklady; je učená, čtivá, novátorská a především nesmírně praktická. Na jejích stránkách najde začátečník i zkušený astrolog mnoho myšlenek a odkazů, které mu pomohou vytvořit nové porozumění individuálnímu horoskopu a rovněž hlubší pochopení matrice, v níž je zakotven. Podobně i světonázoru, na kterém je založeno naše studium astrologie, přinese nové porozumění. Strach, vina a soudy, které vyvolává omezené, reduktivní, vidění světa, nás mohou oddělit od sebe samých, nebo můžeme zaujmout proměnlivější uzdravující názor, který nám otevře cestu k milosti, volbě a účasti.

Melanie Reinhartová,

Londýn, červenec 2000

ÚVOD

ZNOVUZROZENÍ

KARMICKÉ CESTY

Jsem karmická poradkyně a specializuji se na výklad toho, jak „minulé životy“ ovlivňují současnost a jak se vzájemně ovlivňují se smyslem naší existence na zemi. Využívám k tomu astrologii a dávnou paměť, parapsychologickou schopnost naladit se na jiné životy. Moje zkušenost s tím, jak karma funguje, se zakládá na mnoha letech práce s astrologickými horoskopy, „vidění“ jiných životů skrze parapsychologické vidění a na regresích do různých inkarnací a stadií mezi životy, do kterých jsem uvedla stovky lidí.

V letech 1986–1987 jsem na naléhání svého dobrého přítele Howarda Sasportase napsala knihu, která později vyšla pod názvem Karmická cesta. Na konci devadesátých let se nakladatelství Arkana rozhodlo, že život knihy je u konce. To mě nadchlo. Byl čas přidat k ní deset dalších let zkušeností s karmickou astrologií – deset let, během nichž se mnoho mých myšlenek rozvinulo, některé se i změnily. Proces hledání nového nakladatele se velice podobal výběru těla pro nový život. Když jsem si promluvila s Margaret Cahillovou z The Wessex Astrologer, myšlenka aktualizace knihy ji nadchla. Tak jsem našla ty pravé „rodiče“. Margaret mi umožnila opravit několik chyb, které se do knihy vloudily, pozměnit některé oddíly a přepsat první část. Rozhovory s Margaret přesně odpovídaly procesu plánování nového života. Probíraly jsme, co jsem se naučila, a hledaly místa, která byla potřeba doplnit. Žádná z nás však v této fázi nepředpokládala, že kniha naroste do velikosti dvou svazků! Když jsem dospěla k revizi části o vztazích, bylo jasné, že se jedná o samostatný svazek.

Během patnácti let předtím, než jsem napsala Karmickou cestu, jsem se málokdy setkávala s fenoménem, který jsem v pozdějších deseti letech začala potkávat pravidelně, totiž s dušemi, kterým jeden život nestačil: „rozdělovaly“ se na dvě nebo více částí. Nemělo mě to překvapit. Moje učitelka Christine Hartleyová, která mě naučila základům pojetí reinkarnace v západní mysterijní tradici, mi předala model, podle něhož se od hlavní „nádrže“ duchovní esence odštěpil „střípek“. Tento střípek pak zpomalil svou vibrační frekvenci a posunul se hlouběji do pozemské sféry. Po cestě se pak dále a dále dělil a vytvářel skupiny duší. Jelikož momentálně vstupujeme do nového astrologického věku a vibrace se mění, je přirozené, že se některé duše rozštěpí, zatímco jiné se opět sloučí. Přesně totéž se stalo mé knize. V mezidobí jsem napsala další knihu, která se zabývala tím, jak karma ovlivňuje astrologii jednotlivého člověka. Vzhledem k tomu, že nakladatel prakticky okamžitě zkrachoval, málokdo knihu někdy skutečně četl. Některé z jejích úvah jsem zahrnula do Vzorců minulosti a Karmy vztahů, související knihy o karmických vztazích.

Jelikož první kapitola vznikla z úvodu Karmické cesty, zmiňuji zde pro jasnost, jak osobně vnímám nativní horoskop. V průběhu knihy se tím budeme zabývat podrobněji.

Svůj okamžik zrození si vybíráme, takže radix, který je obrazem toho, jak v dané chvíli vypadala nebesa nad námi, mapuje naše karmické dědictví: jak naše vlastní, tak rodiny, do které se inkarnujeme. Horoskop popisuje vzorce minulosti, které si neseme s sebou, a také potenciál pro budoucnost. Mapuje všechna témata, se kterými se chystáme v současném životě vypořádat. Nerovnováhy, které jsme stvořili, to, co jsme udělali, i to, co jsme udělat zamýšleli, ale nikdy jsme se k tomu v minulosti nedostali nebo jsme to záměrně opomíjeli. Karma je samozřejmě rovněž tím, co v současném životě potřebujeme udělat. Je to neustávající proud: trvale se potkáváme s následky své minulé karmy a naše současné činy zároveň vytvářejí karmu pro budoucnost. To často působí dojmem osudu nebo předurčení: věci „se“ nám dějí. Ale je to naše vlastní rozhodnutí. Rozhodnutí, na které jsme možná zapomněli, ale které přesto zůstává naším.

Naštěstí se však také rodíme se svobodnou vůlí a jakmile začneme chápat, co se v průběhu těchto zkušeností snažíme naučit, můžeme se sami rozhodnout, jak zareagujeme. Pak také pochopíme, že tyto situace ve skutečnosti sami vytváříme, přestože často využíváme pohybů planet (tranzitů) k tomu, abychom se zaměřili na různé situace a přitáhli si je tak blíže k sobě. A přesně o tom je karmická astrologie: identifikuje vzorce a úkoly, ukazuje, jak na ně pravděpodobně zareagujeme, dává je do vztahu k událostem a dodává nám rozměr načasování a smyslu.

Nicméně zatímco v horoskopu lze pozorovat širší vzorec minulého života a výslednou tendenci reagovat nějakým určitým způsobem, není možné se dozvědět pouze z něj přesné podrobnosti o tomto životě. To musí učinit „dávná paměť“, která přepokládá buď médium jako jsem já, čtení ákášických záznamů (záznamů minulých inkarnací) nebo to, že vezmeme jedince do minulosti, aby spatřil nebo znovu prožil svou minulost. Tato informace může vzniknout jako „aktuální“ událost nebo jako symbolická zkušenost. V knize se setkáme s mnoha příklady obtíží a nástrah, které karmické vzorce obsahují, a otázek, jaké vznášejí, stejně jako odměn, které nabízejí.

Můžete se ptát, co to všechno má společného s vámi. Inu, na základě stovek klientů, které jsem za posledních pětadvacet let přijala, i dopisů, které jsem přečetla, mám jistotu, že všichni sdílíme jeden „společný základ“. Existují určité základní vzorce a témata, která se neustále dokola opakují. Cítíme stejné úzkosti a krize. Osud a předurčení nás zdánlivě přemáhají. Jako příklad toho, jak se tento společný základ zrcadlí v horoskopu, jsem použila případové studie i příklady radixů slavných lidí, jejichž životy všichni známe. Ti prožívají archetypální témata, která se mohou týkat kohokoli. Způsob, jakým prožívají karmické vzorce, je fascinující komplexní síť osobní karmy propletená s kosmickou potřebou evoluce. V našich životech to často vypadá, že si události vynucují změny – ale pod tím vším působí plný vliv planet, který zrcadlí vnitřní energie a pomalu vynáší na světlo náš osobní potenciál (ať už sami vnímáme výsledek jakkoli).

Znamená to, že budete-li studovat vliv karmy a pohybů planet na druhých, ujasní se vám mnoho oblastí vašeho vlastního života. Naučíte se také vnímat lidi kolem sebe ze zcela jiného úhlu pohledu. Seznámíte se s mnoha nástrahami duchovní cesty, všudypřítomnými a univerzálními pastmi, které číhají na neopatrného. Po mocném přívalu duchovních energií může každý propadnout sobectví a myslet si „jsem syn Boží“ nebo „byla jsem Kleopatra“. Podobnými reakcemi na moment mimo čas jsou „temná noc duše“ a „syndrom růžového obláčku“. Obvyklé jsou i „katastrofické scénáře“, kdy to vypadá, že je vše ztraceno. Podobně typické je hledání spřízněné duše nebo klekání k nohám nějakého guru. Ani tehdy, budete-li si těchto pastí vědomi, nemůžete se jim všem vyhnout, můžete se však naučit zacházet s nimi moudře a využít je k vlastnímu duchovnímu vývoji, který bude směřovat pryč od vzorců minulosti.

KAPITOLA 1.

PŘÍTOMNOST

MINULOSTI

Po smrti se duše tvá

Na zem zase zpátky vrátí

V novém těle oděná

Se novou cestou bude bráti

Sám jsem cestu stvořil svou

I s odměnou i s odplatou

John Masefield, Víra

Karmická astrologie chápe horoskop jako mapu úspěchů a neúspěchů, potenciálů a slabostí, které jsme si z minulých životů přinesli do této inkarnace. Tato forma astrologie se zakládá na předpokladu, že každá osoba je věčnou duchovní bytostí, jež se reinkarnuje do fyzického těla a setkává se s karmou, kterou si vytvořila v jiných životech, a že vzorec těchto životů, stejně jako strukturu a smysl současné inkarnace, lze objevit v horoskopu zachycujícím moment narození. Motivační základ života se chápe jako neustálá kompenzace a expanze odehrávající se v průběhu postupných inkarnací do fyzických a duchovních těl. Je to lidská evoluční cesta směrem k dokonalosti:

Na Východě se lidský život chápe jako pouť, a to nikoli jen od kolébky ke hrobu, ale rovněž skrze obrovský časový úsek, který se táhne od počátku evoluce k jejímu konci a jako takový se považuje člověk za duchovní bytost s nepřerušenou kontinuitou existence (…), která vzniká ve velkém Všem, září jako jiskra v ohni, získává zkušenost v průběhu všech věků, pod všemi panovníky, civilizacemi a zvyky, a neustále putuje směrem ke svatyni, odkud vyšla.[11]

Tato myšlenka předpokládá řetězec životů, v němž úspěchy a prohry přecházejí z jednoho života do dalšího. Jak však uvidíme, karma a reinkarnace nepracují ani lineárně, ani chronologicky. Vzorec, který se zahojil v „minulém“ životě, může zlepšit „přítomnost“. Podobně krok, který uděláme v „přítomnosti“, může mít zpětný účinek na minulost. Mám raději označení „jiné životy“ než „minulé životy“. Nemyslím, že je nutné věřit v reinkarnaci, abychom dokázali pochopit a využít znalost karmických vzorců. Karma je výsledek zákona akce a reakce, „sklízení toho, co jsme si zaseli“, aktivita, která se rozběhla v nějakém bodě v minulosti – kde „minulost“ je cokoli, co se stalo před konkrétním časovým rámcem, se kterým člověk pracuje. Lze tudíž číst horoskop z karmické perspektivy, aniž bychom jej nutně vztahovali na dřívější inkarnace.

ASTROLOGIE

A MINULÉ ŽIVOTY

Osobně věřím v inkarnaci, přestože se nedomnívám, že všechny „minulé životy“, na které si vzpomínáme, jsou skutečně a fakticky pravdivé – o důvodech, které mě k tomu vedou, se zmíním později. Domnívám se však, že jsou pravdivé na jisté úrovni a jsou ve své podstatě naším příběhem. Uskutečnila jsem stovky regresí do minulých životů a vím, že je lze využít k tomu, abychom vysvětlili a informovali svůj současný život. Většina mé práce se skládá z hledání a odstraňování bloků, které jsme si vytvořili v minulosti. Jestliže minulý život tomuto procesu napomůže, pak mě zajímá, a je jedno, jestli daná osoba tento život prožila jako fyzickou, dokazatelnou inkarnaci zde na zemi nebo kdekoli jinde. Na základě toho rovněž věřím, že kořeny prakticky všech našich zkušeností zde na zemi lze najít v jiných životech.

Minulé životy dodávají horoskopu nový rozměr a dokážou dobře vysvětlit zdánlivě nevysvětlitelné věci. Astrology (a kritiky astrologie) vždycky zajímalo, jak je možné, že lidé, kteří se narodili přesně ve stejném čase a na stejném místě, popřípadě pár minut od sebe, například dvojčata, mají už od narození odlišné osobnosti, přestože jejich životy se mohou vyznačovat zhruba podobným vzorcem. Jestliže má pravdu teorie, podle níž horoskop indikuje specifický temperament, který se vytvoří v momentu zrození, bylo by logické očekávat, že se lidé, kteří se narodí na stejném místě a ve stejném čase, tedy astrologická dvojčata, budou chovat identicky. To však rozhodně není pravda, přestože paralel existuje mnoho. Karmická astrologie poskytuje chybějící článek řetězu tím, že tvrdí, že jedinečné reakce v tomto životě předurčuje zkušenost, kterou osoba dříve prodělala v jiném životě.

Pohled na radix z karmické perspektivy usnadňuje snahu dosáhnout hlubší úrovně esoterického významu a může vysvětlit, proč se nativní aspekty projevují různými způsoby v závislosti na předchozích zkušenostech inkarnující se duše. Kdyby se každé miminko inkarnovalo s „čistým štítem“, bylo by logické očekávat, zejména v astrologické perspektivě, že jeho temperament, reakce a přístup k okolí, do něhož se narodilo, bude shodný s jiným miminkem narozeným ve stejnou chvíli, samozřejmě odečteme-li kulturní a rodinné rozdíly. To však prokazatelně není ten případ. Přestože astrologická dvojčata narozená ve stejný okamžik sdílejí některé základní charakteristiky, vyjadřují se odlišným způsobem. Identická dvojčata narozená na stejném místě a do stejné rodiny mají přesto od narození vlastní a odlišný temperament, který nelze astrologicky zcela vysvětlit poměrně krátkým časem, který dělí jejich vstup do života, nebo čistě preexistencí zárodku během prenatální zkušenosti.

Dá se říci, že „osobnost je výsledkem rodinné a biologické dědičnosti a je určována společenským prostředím. Je to doprovodný experiment pro rozšiřování zkušenosti individuální duše.“[12] Nicméně tady a teď je osobnost způsobem, jakým inkarnovaná duše prezentuje samu sebe před světem, v němž se odehrává její život. Koncept, podle něhož je každé miminko duší, jež se inkarnuje obtížená zkušeností životů, které má za sebou, vysvětluje individuální rozdíly a vrozenou osobnost daleko lépe. Duše se setkává se svou vlastní karmou:

Karma je principem univerzální kauzality, kterou přenášejí skutky individua. Každá myšlenka, slovo, skutek a touha mají dynamickou kvalitu a vytvářejí dobré nebo špatné výsledky. Některé obyčejné milosrdné skutky mohou změnit celý život nebo utvářet osud. Skutky nesou své důsledky a celková suma těchto skutků určuje povahu, status a šťastné nebo nešťastné okolnosti, které čekají osobu jejím v příštím životě, a tak dále, od inkarnace k inkarnaci.[13]

To je popis karmy, který považuji za nejužitečnější, zejména pokud jde o myšlenky a úmysly, které mají stejně silný efekt, jako skutky, přestože bych jej rozšířila i na nečinnost. Zjistila jsem, že trvalé odmítání růstu nebo změny má silný efekt na výslednou karmu.

OSUD, SVOBODNÁ VŮLE A KARMA

Víra v karmu a reinkarnaci nevylučuje víru v osud nebo náhodu, ani neimplikuje fatalistický náhled, podle něhož „co bude, bude“, nebo který by viděl budoucnost hotovou a nehybnou, bez vývoje. „Osud“ je nicméně náladový a rád trestá a neposkytuje žádná vysvětlení toho, proč lidé trpí, snad kromě středověké klášterní víry, že utrpení je zásluhou samo o sobě.

V knize Astrologie osudu se Liz Greenová zamýšlí nad tím, proč někteří lidé prožívají obzvlášť těžké životní osudy – „nad katalogem zjevně nezaslouženého lidského utrpení“.[14] Konstatuje, že nemůže o karmě hovořit lehkovážně, jako to dělá většina astrologů, kteří přitom nepřímo říkají, že to souvisí s předchozími inkarnacemi, takže se netrapte, prostě zavřete oči a „myslete na Anglii…“.[15] Pro ni je vysvětlení zjevně jiné:

Jako u mnoha lidí i ve mně existence výjimečného utrpení vyvolává otázku po smyslu. Ale pro mě vedou cesty lidského zla a katastrofy… k osudu… Osud znamená: jest psáno. Je děsivé, že je něco takto nezvratně napsáno neviditelnou rukou… a tento náhled na osud hrozí zkušeností skutečného zoufalství nebo chaotické reakce, kdy se zhroutí morální a etická páteř člověka.[16]

Připadá mi, že, při vší úctě, autorka nepochopila podstatu reinkarnace. V tradičním východním pojetí může osud znamenat přítomnost „neviditelné ruky“, nebo sklízení trestů za minulé skutky. Zahrneme-li však zároveň do reinkarnace koncept svobodné vůle, může se inkarnovaná duše rozhodnout střetnout se s ovocem vlastních skutků nebo odčinit minulost – bez ohledu na to, jak tvrdý současný život to může přinést. Možná jde rovněž o dobré rozhodnutí postavit se kolektivní karmě, pomoci někomu poučit se, a tak dále. Je těžké hodnotit dlouhodobé duchovní účinky traumatických nebo bolestných karmických zkušeností na věčné Já. Způsob, jakým karma funguje, je však v každém případě důmyslný a nikterak přímý.

V průběhu více než pětadvaceti let doplňování karmické astrologie hlubinnou terapií (tedy tím, že jsem lidem ukazovala jejich minulé životy) jsem však karmu velmi hluboce prozkoumala a mé myšlenky se od dob, kdy jsem psala Karmickou cestu, rozvinuly. Doprovodila jsem stovky lidí do stavu mezi životy, a proto nyní chápu, že zatímco většina lidí (rozhodně alespoň ti, kteří žádají o karmické poradenství) má možnost alespoň špetky rozhodování, existují tací, kteří ve stavu mezi životy nepokročili dost daleko na to, aby se mohli rozhodnout informovaně. Buď prostě „vletí zpátky“ do inkarnace, protože silně touží stát se tělem nebo být s konkrétní bytostí nebo je vtáhnou zpět hluboce zakořeněné vzorce, staré sliby nebo přísahy, které nebyly zrušeny. Největší výzvou současného života může být rozbít zvyky z těchto časů nebo vysvobodit někoho – nebo sama sebe – ze slibu, který vypršel. Právě o těchto lidech, kteří se inkarnují bez plánu či bez přípravy, se dá říct, že mají „osudem předurčený“ život.

Na druhé straně se mi mnohokrát potvrdilo, že člověk, který může kvůli traumatu, nemoci nebo obtížným životním situacím působit „osudem předurčeným“ dojmem, se ve skutečnosti na inkarnaci velice pečlivě připravil a má pro takové rozhodnutí vážný důvod. Může jím být osobní růst a touha něco se naučit nebo úmysl pomoci jiným lidem v uskutečnění jejich záměrů nebo získání poučení. V knize Uzlová kniha astrologova píše Donna van Toenová, že „karma je slib, že zaplatíme za to, co jsme dostali“. Je užitečné vyvážit ho tvrzením, že „ke každé akci existuje reakce“. První výrok je prohlášení týkající se svobodné vůle a osobní odpovědnosti. Druhé je krédo osudu a predestinace. Těmto dvěma velmi odlišným náhledům na věc jsem ve své práci s karmou porozuměla až velmi pozdě. Zpočátku jsem sama implicitně věřila tomu, co Pauline Stoneová vyjádřila následovně: „Naše zkušenosti na zemi jsou předurčeny tím, jak ctnostné bylo naše minulé chování. Máme svobodnou vůli, jakým způsobem se se svou karmou setkáme.“[17] Rovněž mě podivně uklidňoval výrok Thorwalda Dethlefsena: „Horoskop nám ukazuje individuální karmu – je to studijní plán, který se stal v současné inkarnaci nutností. Horoskop představuje to, co každý z nás dokázal svými činy. Člověk si na něj nemůže stěžovat.“[18]

Ovšem že existovaly doby, kdy bych si sama ráda postěžovala na vlastní horoskop, byť jsem pevně věřila, že jsem si ho vyvolila! Ale jak jsem pracovala s dalšími a dalšími lidmi, začala jsem chápat, že existují dvě a možná ještě více cest. První je cesta svobodné vůle a osobní odpovědnosti; druhá je cesta odevzdání se (nikoli podrobení se) boží vůli. Tato kniha se zabývá první cestou: je po všech stránkách stezkou růstu a výzvy a je přímým protikladem všech těch lidí, kteří říkají: „Nemůžu si pomoci, je to moje karma.“ Tato cesta říká: „Je to vaše odpovědnost. Ukliďte si po sobě.“ Ale říká rovněž: „Jsi povinen udělat jen dost,“ a pro některé lidi „dost“ zahrnuje skutečně odevzdat se boží vůli – která například dokáže zvrátit vypjatou svévoli předchozího života. První cesta vám rovněž umožní využít schopnosti, dovednosti a potenciály, které si s sebou do současného života nesete, a vyléčit minulá zranění.

Druhá cesta může být skutečným odevzdáním se božím záměrům. Vše záleží na tom, jak jasné je zacílení na boží vůli a jak dobře slyšíme vedení boží nebo našeho já. Mnoho lidí, kteří věří, že následují boží vůli, jsou naneštěstí ve skutečnosti uvězněni ve vzorcích minulosti a pořád dokola přitahují stále ty samé scénáře. Například zneužívání, bez ohledu na to, jak rafinovaně je zamaskováno, je stále zneužíváním, a nezáleží na tom, jestli ho uskutečňuje rodič, milenec nebo guru pod záminkou podrobení se vyšší vůli a duchovního otvírání. Cesta k osvícení předpokládá obrovskou sebereflexi.

Fatalistický přístup ke karmě má pravidlo „oko za oko, zub za zub“. Když člověk zabije, stane se obětí, když ublíží, bude mu ublíženo. Nicméně existuje mnoho způsobů, jak provést odškodnění nebo zadostiučinění: vrah může dosáhnout určité úrovně duchovního osvícení a rozhodnout se pro život ve službě. Zdá se, že není podstatné přímo odškodnit osobu, které člověk ublížil, přestože se lze takto rozhodnout. Jakmile inkarnovaná duše najde jinou, které někdo něco dluží, je dostatečným odškodněním vyrovnat potřebný dluh. Zdá se, že ani není nutné splnit všechny povinnosti do poslední nebo splatit všechny dluhy. Působí zde karma milosti a existuje moment, kdy už bylo učiněno dost, bylo dosaženo porozumění a duše se osvobodí z karmického koloběhu.

Z karmy plyne víra v trvalou kauzalitu: to, co zakoušíme nyní, chápeme jako výsledek předchozích osobních nebo kolektivních skutků, ale to, co člověk zakusí v budoucnosti, bude výsledkem současných skutků. Je možné vlastní rozhodnutí i svobodná vůle. Učení o karmě tak do konceptu „osudu“ vkládá dimenzi osobní odpovědnosti a každý, kterému je blízká západní myšlenková tradice a kdo bere reinkarnaci vážně, bude mít pravděpodobně postoj „udělejme to tentokrát správně“ spíše než „inu, co na tom sejde, příště to budu moct vždycky napravit“.

Na rozdíl od fatalistického přístupu existuje v tomto pohledu na reinkarnaci vědomé rozhodnutí, které vychází z naladění na potřeby našeho já – které pod jménem duše popisuje Jung jako „největší ze všech kosmických zázraků“. Já je naše holistická, věčná, duchovní část a touží vyvinout se do opětovné dokonalosti a opětovného splynutí s božskou mocí. Je to však koncept spíše duchovní než intelektuální, kterého se dosahuje s pomocí meditace jako protikladu k racionálním procesům mysli. Vědění duše se nedá odvodit rozumem, pozorováním nebo vědou. Vypadá to, že právě o já mluví Liz Greeneová, když říká:

Na základě mých pozorování… tu zcela jistě existuje něco – ať už to člověk nazývá osud, prozřetelnost, přírodní zákon, karma nebo nevědomí – co člověka potrestá, když překročí hranice nebo když mu neprojevuje dostatek respektu nebo se nesnaží o vztah k němu, a co, jak se zdá, vlastní něco na způsob „absolutního vědění“, týkajícího se nejen toho, co jedinec potřebuje, ale i toho, co bude potřebovat, aby se v životě rozvinul. Zdá se, že toto něco koná přípravy v té nejkonkrétnější a nejvíce fascinující podobě, aby svedlo v pravý čas osobu dohromady s jinou osobou nebo s vnější situací a zdá se, že je to součástí jak vnitřního člověka, tak vnějšího. Zdá se také, že je to zároveň psychické a fyzické, osobní a kolektivní, „vyšší“ a „nižší“, a může to nést masku Mefistofela, stejně jako se to může prezentovat jako Bůh. Nesnažím se tvrdit, že vím, co to je, ale nikterak se nestydím nazývat to osud.[19]

V této knize označuji tento organizující princip jako „já“ a jeho část, která se inkarnuje do fyzického těla, jako duši. Během psaní jsem se neustále setkávala s problémem, že věčné já nemá žádný rod, ale inkarnovaná duše skrze fyzické tělo nabývá mužského nebo ženského charakteru. Osobně nemám problém používat pro lidstvo nepříznakový mužský rod zahrnující obě pohlaví, ale chápu, že někteří čtenáři by proti tomu protestovali – rozhodla jsem se proto označovat inkarnovanou duši a zodiakální energii, na níž je vyladěná, bezpohlavním termínem „to“. Omlouvám se komukoli, koho se moje rozhodnutí dotklo!

KARMA A VŠECHNY JEJÍ PROJEVY

Od doby Karmické cesty jsem napsala několik knih, ve kterých se karmou zabývám. Žádná z nich není psána z astrologické perspektivy, kromě té jediné, která se nikdy nedostala na pulty, protože nakladatel zkrachoval (a jaký to byl karmický příběh!) a příručku pro začátečníky, kterou píši zároveň s aktualizováním Karmické cesty. Při psaní první knihy jsem zjistila, že se dívám na čtrnáct typů karmy, ale od té doby se tento seznam ještě zvětšil: předkládám ho níže s krátkými astrologickými indikacemi. Předtím, než se podíváme na typy karmy, však musíme prozkoumat úrovně karmy a tři karmické „zákony“, které jsem si znovu a znovu ověřovala při regresích do jiných životů.

KARMICKÉ ZÁKONY

PROŽÍVÁME TO, PO ČEM TOUŽÍME

Lze jej také formulovat jako „děje se nám to, co jsme chtěli“. Problém je, že rozhodnutí nebo touha může působit na těch nejhlubších, nejmocnějších úrovních podvědomé mysli a přicházet přímo z jiného života. Vědomá mysl může upřímně věřit něčemu úplně jinému, ale podvědomé puzení je vzhledem k minulému vzorci silnější. To, co se projeví, je stará touha. Vtahuje nás zpět do vzorců minulosti.

Jeden z nejnázornějších popisů toho, jak funguje touha, pochází z knihy[20] napsané krátce po druhé světové válce. Její autor, lékař, zemřel a odvezli jej do márnice. Jeho duše však byla plně naživu a pustila se do dobrodružství s průvodcem. Ten jej zavedl do baru. Lékaře tam poněkud zaskočili lidé, kteří zoufale toužili po alkoholu nebo po cigaretě a snažili se vytrhnout nějaký okolním lidem. Postupně si uvědomil, že ti lidé jsou „mrtví“ – a že právě proto procházejí jejich ruce skleničkami nebo cigaretami, jako by tam nebyly. Málokterá z těch ubohých duší věděla, že je „mrtvá“. Byly frustrované a rozhněvané a nedokázaly pochopit, proč jejich silná touha nemůže být uspokojena. Čas od času některý ze „živých“ zemřel a lékař si všiml „mrtvých“, netělesných duší, které se stěhují do bezvládného těla. Průvodce, který byl s ním, mu vysvětlil, že takové touhy jsou příčinou, proč duše zůstávají uvězněné. Tentýž typ touhy, stejně jako rozhodnutí na smrtelné posteli: „Příště se ožení se mnou,“ nebo slib typu: „Samozřejmě, že tu vždycky budu pro tebe,“ dokáže dva lidi vtáhnout do inkarnace společně. Silná vůle dokáže udržet dva lidi pohromadě, přivolat určitou situaci nebo předejít výsledku, který si jeden člověk přeje, ale druhý nikoli – je to otázka toho, čí touha a čí vůle je silnější. Touha je pravděpodobně nejsilnějším faktorem, který způsobuje „vlétnutí zpátky“ do inkarnace a do karmického kola.

PRIMÁRNÍ VĚCÍ JE NÁŠ DUCHOVNÍ SMYSL

I ta nejnevědomější ze všech duší se jednoho dne musí podrobit volání svého já, jež se touží rozvíjet. Inkarnovalo se proto, aby rostlo a rozšiřovalo své porozumění, a bez ohledu na to, jak moc odříznutou a nevědomou se mohla duše stát, její já se nikdy nevzdává. Některé události, které vypadají jako nejčernější osud, jsou ve skutečnosti voláním já, které se snaží duši probudit. Velmi mnoho mých klientů se dívalo smrti do tváře, ztratili vše, co měli, nebo byli donuceni k úplně jinému způsobu života, jen aby nakonec řekli „díky bohu“. Pocítili, že jsou zpět na správné cestě a že jsou schopni naplnit svůj smysl. Tento příběh o účelu ztělesňuje obzvláště jedna žena, která byla hluboce duchovně zaměřená. Byla to reflexoložka, která úspěšně vyléčila mnoho lidí a začala se zajímat o vyvolávání duchů a šamanskou práci. Jak se blížil druhý návrat jejího Saturnu, diagnostikovali této dosud fyzicky zdatné a zdravé ženě dědičnou srdeční vadu. Téměř se nesměla pohnout, musela přestat pracovat a prostě jen „existovala“. Procházela klasickou šamanskou zkouškou. Saturn je možná pánem karmy, ale stará se rovněž o náš smysl života, a když zabloudíme, vrací nás zpět na správnou cestu. Propracovala se však množstvím materiálů z minulých životů, změnila mnoho svých emočních postojů a pak si uvědomila, že vztah, ve kterém se nacházela – a který byl silně karmický – ji zabíjel, protože v něm nebylo teplo a intimita, které potřebovala. Nakonec musela odejít i z něj. Když jí nezbylo vůbec nic, oplakávala vše, co ztratila – a pak se obrátila a spatřila potenciál a smysl svého já. Smysl, který byl tak mocný, že se opět rozplakala – tentokrát radostí. Byla opět na správné cestě.

STAČÍ, KDYŽ UDĚLÁME DOST

Účelem karmy není působit donekonečna. Zákon milosti překonává zákon karmických vzorců. Je možné z karmy vystoupit, ať už správným činem nebo s pomocí milosti, což znamená, že jakmile jsme udělali vše, co jsme mohli, karma se rozpustí. Znamená to rovněž to, že v každém okamžiku můžeme ze vzorce minulosti vystoupit a rozhodnout se jinak. Milost je nabídkou, již nám předkládá naše já, nabídkou, která se nedá odmítnout a která je o „vyšším smyslu“, jenž se vlévá do našich životů. Když vstoupíme do milosti, můžeme se rozhodnout podrobit se božské vůli a vzdát se své vůle. Podobně můžeme vyslyšet volání našeho já – které je koneckonců součástí božství. Můžeme ztvárnit kolektivní smysl nebo se rozhodnout pracovat na jiné části naší karmy. V rámci milosti jsou otevřeny všechny možnosti.

Table of Contents

Úvod - Znovuzrození karmické cesty

Kapitola 1. - Přítomnost minulosti

Astrologie a minulé životy

Osud, svobodná vůle a karma

Karma a všechny její projevy

Karmické zákony

Prožíváme to, po čem toužíme

Primární věcí je náš duchovní smysl

Stačí, když uděláme dost

Karmické úrovně

Spící prorok

Evoluční úrovně

Skupina duší

Rodina a karma

Typy karmy

Generál-mystik

Reinkarnace, prožitek blízké smrti a astrální cestování

Reinkarnace

Astrální cestování

Prožitek blízké smrti

Dejà vu a „duchové“

Spontánní vzpomínky

Paměť předků a další vysvětlení

Kde a kdy?

Povaha času

Kapitola 2. - Vzorce minulosti, přítomnosti, budoucnosti

Karmické vzorce

Lekce živlů

Planety

Měsíc v jednotlivých znameních

Slunce v jednotlivých znameních

Tranzity

Karmické aspekty

Kapitola 3. - Zásluhy a deficity

Karmický potenciál

Karmická dilemata

Moc, vůle a karma

Láska

Sebeúcta

Plutonská témata

Kapitola 4. - Sídla duše

Zvedáme tvář k inkarnaci: ascendent a první dům

Kapitola 5. - Záměry duše

Uzly ve znameních a domech

prenatální zatmění

Když se věci začnou hýbat

Kapitola 6. - Zranění duše

Cheirón ve znameních a domech

Aspekty Cheirónu

Cheirón v tranzitu přes Cheirón

Kapitola 7. - Karmická ne-moc

Karma zdraví

Planety v šestém domě

Problémy s genderem

Vzorce „ne-moci“

Živly

Závěr - Jak překročit karmu