Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy

Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována ani šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

JUDr. RNDr. Jitka Jelínková, Ph.D., JUDr. Miloš Tuháček

Právní vztahy k dřevinám – 2. aktualizované vydání

Právní vztahy k dřevinám – 2. aktualizované vydání praktický průvodce

Vydala Grada Publishing, a.s.

U Průhonu 22, 170 00  Praha 7

tel.: +420 234 264 401, fax: +420 234 264 400

www.grada.cz

jako svou 7 008. publikaci

Realizace obálky Michal Němec

Sazba a zlom Jan Šístek

Formát ePub Jan Šístek

Odborná redaktorka Ing. Michaela Průšová

Počet stran 208

Druhé vydání, Praha 2018

Vytiskly Tiskárna v Ráji, s.r.o., Pardubice

© Grada Publishing, a.s., 2018

ISBN 978-80-271-2172-4 (ePub)

ISBN 978-80-271-2171-7 (pdf)

ISBN 978-80-271-2029-1 (print)

Seznam použitých zkratek

Agentura, AOPK ČR – Agentura ochrany přírody a krajiny České republiky

ČIŽP, inspekce – Česká inspekce životního prostředí

CHKO – chráněná krajinná oblast

lesní zákon – zákon č. 289/1995 Sb., o lesích a o změně a doplnění některých zákonů, v platném znění

Listina – Listina základních práv a svobod

LHO – lesní hospodářská osnova

LHP – lesní hospodářský plán

Ministerstvo, MŽP – Ministerstvo životního prostředí

MK – Ministerstvo kultury

NOZ – občanský zákoník č. 89/2012 Sb.

NP – národní park

NPP – národní přírodní památka

NPR – národní přírodní rezervace

NS ČR – Nejvyšší soud České republiky

NSS – Nejvyšší správní soud

OLH – odborný lesní hospodář

OOP – orgán ochrany přírody

OSSL – orgán státní správy lesů

PP – přírodní památka

PR – přírodní rezervace

PUPFL – pozemek určený k plnění funkcí lesa

Sb. NSS – Sbírka rozhodnutí Nejvyššího správního soudu

SOZ – občanský zákoník č. 40/1964 Sb.

VKP – významný krajinný prvek

ZCHD – zvláště chráněný druh

ZCHÚ – zvláště chráněné území

ZOPK – zákon č. 114/1992 Sb., o ochraně přírody a krajiny, v platném znění

Předmluva

Dřeviny ... stromy… keře – souše…

Jaká bohatost životních forem, dimenzí biomasy, genetické rozmanitosti a různověkosti! A jaká bohatost právních problémů se skrývá za těmito jednoduchými slovy, pod nimiž si přece každý z nás představí totéž.

Skutečně totéž?

Už nějaký ten rok se zabývám na Šumavě ochranou přírody, a protože je Šumava plná dřevin, živých, odumřelých, velkých, malých, zakrslých či gigantických, trpících či vitálních, rostoucích ve společenství na půdách lesních i nelesních, solitérně v krajině, na stavbách, prastarých snosech nebo zavěšeny v trhlinách nad propastmi, dřevin, které narostly samy nebo těch, které někdo vysadil, pozoruji, že je vlastně ochrana šumavské přírody z velké části právě ochranou dřevin.

A aby to nebylo úplně jednoduché, tyhle na jedno místo odkázané, slepé a němé duše navíc hostí další svět. Svět hub a lišejníků, svět hmyzu a ptáků, svět savců, kteří v nich bydlí nebo z nich žijí…

A nakonec jsou i naším světem – lesy, sady, stromořadí, který milujeme a potřebujeme jej k životu. Abychom dýchali vzduch ovoněný jejich přítomností, abychom sbírali jejich plody nebo odpočinuli v jejich stínu.

Ano, jaká bohatost je pod těmito jednoduchými slovy skryta!

Tu přírodní zčásti známe, nebo ji jen tušíme.

A tu právní, tu přináší tahle kouzelná publikace. Zachycuje komplikovanost našeho vztahu k dřevinám, k jejich ochraně, respektování, ale i k jejich využívání.

Přeji vám všem napínavé a inspirující počtení!

Mgr. Pavel Hubený

(autor je ředitelem Správy Národního parku Šumava)

Úvodem k 2., aktualizovanému vydání

Když jsme před dvěma roky odevzdávali do tisku první vydání této publikace, informovali jsme i o návrzích změn právní úpravy kácení dřevin rostoucích mimo les u železničních drah a pro účely stavebních záměrů. Nakonec přijaté změny zákona o ochraně přírody a krajiny, především spojené s tzv. velkou novelou stavebního zákona č. 225/2017 Sb., byly ještě hlubší. Podle právní úpravy účinné od 1. ledna 2018 může být ekologický spolek účastníkem řízení pouze podle zákona o ochraně přírody a krajiny, nikoli řízení územních či stavebních. To spolu s nahrazením samostatných rozhodnutí orgánů ochrany přírody „pouhými“ závaznými stanovisky, na jejichž základě povoluje kácení stavební úřad, znamená zásadní oslabení možností veřejnosti bránit dřeviny před zbytečným kácení při výstavbě a požadovat adekvátní náhradní výsadbu. O to větší odpovědnost za hájení veřejného zájmu na zachování dostatku hodnotné zeleně ve střetu s výstavbou samozřejmě mají orgány ochrany přírody.

Do druhého vydání knížky jsme promítli i tzv. národněparkovou novelu zákona o ochraně přírody a krajiny v kapitole věnované ochraně lesních dřevin, a samozřejmě rovněž nový zákon o odpovědnosti za přestupky a řízení o nich v kapitole o sankcích za nedovolené kácení a poškozování dřevin.

Kapitolu věnovanou dřevinám z pohledu občanského práva jsme významně zkvalitnili díky postupně vytvářené judikatuře civilních soudů ke stále ještě „novému“ občanskému zákoníku.

Pominout jsme nemohli některá zvlášť významná rozhodnutí správních soudů z nedávné doby, např. k otázce náhradní výsadby silničních stromořadí nebo k odpovědnosti vlastníka za poškození dřevin zanedbáním péče.

Přes všechny naznačené novinky najdou čtenáři ve druhém aktualizovaném vydání především všechno to, co přineslo první vydání, tedy co nejúplnější a na praxi zaměřené pojednání o právních vztazích k dřevinám rostoucím mimo les i nejdůležitější informace o právní ochraně lesních dřevin.

Kromě právní úpravy ochrany dřevin rostoucích mimo les a souvisejících zájmů (např. významné krajinné prvky, krajinný ráz, zvláště chráněné druhy) v zákoně o ochraně přírody a krajiny se věnujeme i relevantním ustanovením jiných právních předpisů práva veřejného (zákon o pozemních komunikacích, zákon o drahách, vodní zákon, energetický zákon, zákon o státní památkové péči) i soukromého (občanský zákoník). V rámci občanskoprávního exkurzu rozebíráme jak sousedské spory spojené se stromy, tak frekventované téma odpovědnosti vlastníka za škodu způsobenou pádem stromu či větví, včetně odpovědnosti vlastníka lesa vůči návštěvníkům a vlastníkům nemovitostí ohrožených vlivy z lesa.

Věříme, že druhé aktualizované vydání poslouží orgánům ochrany přírody i dalším správním orgánům, vlastníkům a správcům dřevin, obecním samosprávám, ekologickým spolkům a „zajímajícím se“ občanům nejméně stejně dobře jako původní knížka.

Stále jsme přesvědčeni, že dřeviny rostoucí mimo les i lesní dřeviny si zaslouží zlepšení ochrany „prostředky práva“. Nezbytnost stromů, lesů, zeleně pro naše kvalitní životní prostředí a zároveň jejich ohroženou budoucnost ukazuje postupující vysychání naší země v důsledku klimatických změn již poměrně dramaticky.

Jitka Jelínková (judr.jitka.jelinkova@gmail.com),

Miloš Tuháček (tuhacek@akkt.cz), srpen 2018

1.Prameny a principy právní ochrany dřevin rostoucích mimo les

Právní úprava ochrany dřevin rostoucích mimo les, resp. jejich právního režimu vůbec (ne všechny právní normy týkající se dřevin sledují jejich ochranu, ale naopak je mohou chápat jako možný zdroj ohrožení), je v platném českém právu rozptýlena do většího množství právních předpisů náležejících jak do oblasti práva veřejného (normy práva životního prostředí, správního práva i trestního práva), tak částečně i práva soukromého (občanského).

Základem právní úpravy ochrany dřevin rostoucích mimo les jsou nepochybně ustanovení zákona č. 114/1992 Sb., o ochraně přírody a krajiny, ve znění pozdějších předpisů (dále též „ZOPK“), konkrétně ust. § 7 až 9 zakotvující obecnou ochranu veškerých dřevin před poškozováním a ničením, pokud se na ně nevztahuje ochrana přísnější nebo ochrana podle zvláštních předpisů.

Podrobnosti obecné ochrany dřevin rostoucích mimo les jsou obsaženy ve vyhlášce č. 189/2013 Sb., o ochraně dřevin a povolování jejich kácení (s účinností od 15. 7. 2013), novelizované vyhláškou č. 222/2014 Sb. (s účinností od 1. 11. 2014). Před nabytím účinnosti vyhlášky č. 189/2013 Sb. byly podrobnosti obecné ochrany dřevin rostoucích mimo les obsaženy v ust. § 8 vyhlášky č. 395/1992 Sb., kterou se provádějí některá ustanovení zákona o ochraně přírody a krajiny.

1.1Spory kolem definice „dřeviny rostoucí mimo les“

Samotná definice „dřeviny rostoucí mimo les“ (dále ZOPK zavádí legislativní zkratku „dřevina“) je obsažena v ust. § 3 odst. 1 písm. i) zákona jako „strom či keř rostoucí jednotlivě i ve skupinách ve volné krajině i v sídleních útvarech na pozemcích mimo lesní půdní fond[1]“. Smyslem uvedené definice je stanovit, že ochrana podle ZOPK – tedy ochrana každé jednotlivé dřeviny – se nevztahuje na dřeviny nacházející se na lesních pozemcích, kde obvykle nejsou chráněny dřeviny jako jedinci, ale lesní porosty. Ochrana podle ZOPK se tedy vztahuje i na stromy suché (i když „nerostou“) a na stromy rostoucí na „stavbách“ (každá stavba se navíc nachází zároveň na pozemku, resp. podle nového občanského zákoníku je stavba součástí pozemku).

Výše uvedené naznačuje, že důvodem výkladových sporů se v definici dřeviny rostoucí mimo les stala dvě slova, a to „rostoucí“ a „na pozemcích“.

Poměrně hojně rozšířený nesprávný názor části praxe, že se ochrana podle ZOPK netýká suchých stromů, byl opakovaně popřen stanovisky Ministerstva životního prostředí („Ochrana dřevin podle § 8 zákona č. 114/1992 Sb. se vztahuje i na suché a odumřelé stromy. Slovo „rostoucí“ zde nelze chápat tak, že je růst základní podmínkou ochrany.“)[2] i soudní judikaturou, minimálně tím způsobem, že potvrdila pokutu za nepovolené kácení suchých stromů[3]. To, zda suchý strom bude možné pokácet bez povolení či předchozího oznámení, nebo bude nutné předchozí oznámení např. z pěstebních důvodů, či dokonce povolení ke kácení, záleží na konkrétních skutkových okolnostech (podrobnosti k jednotlivým režimům kácení dřevin podle § 8 odstavců 1, 2, 3 a 4 ZOPK budou uvedeny v kapitolách 4 a 6). Výslovně považujeme za potřebné zdůraznit, že „za kácení ze zdravotních důvodů nelze považovat kácení suchých dřevin“[4], neboť to neodpovídá setrvalému přístupu ke „zdravotním důvodům“ umožňujícím kácení v administrativně jednodušším režimu pouhého předchozího oznámení jako důvodům časově naléhavým (kdy stav a rozsah napadení dřevin významně ohrožuje okolní dřeviny).

Slovo „na pozemcích“ použité v definici dřeviny rostoucí mimo les se stalo podkladem pro poněkud sofistikovanější polemiky v tom smyslu, že dřeviny rostoucí na „něčem“, co z pohledu některého zákona je stavba (např. vodní dílo, stavba dráhy, stavba na dráze), nerostou na pozemcích, a proto nejsou předmětem ochrany podle ZOPK. I tyto názory byly v konkrétních případech odmítnuty judikaturou („Je nepřijatelné tvrzení, že stromy rostoucí na hrázi rybníka rostou jen na stavbě, nikoliv na pozemku, a proto by neměly podléhat ochraně podle zákona o ochraně přírody a krajiny. … Vodní plocha, hráz a vše na nich se nachází zároveň i na pozemku.“[5]). Opět je třeba zdůraznit účel definice obsažené v zákonu o ochraně přírody a krajiny (odlišení ochrany nelesní zeleně a lesních porostů). Zákonu o ochraně přírody a krajiny rozhodně nepřísluší řešit vztahy mezi vymezením staveb v různých zákonech (je známou skutečností, že různé veřejnoprávní předpisy mohou pro své účely definovat pojem „stavba“, „vlastník stavby“ různě, přičemž tyto pojmy nemusí znamenat totéž co v soukromém právu – občanském zákoníku).

Shrnutí: „Dřeviny rostoucí mimo les“ jsou i stromy suché nebo stromy na „stavbách“ (hrázích, náspech apod.). ZOPK chrání i náletové dřeviny a dřeviny ovocné.

Definice „dřeviny rostoucí mimo les“ je obsažena v ust. § 3 odst. 1 písm. i) ZOPK – „strom či keř rostoucí jednotlivě i ve skupinách ve volné krajině i v sídleních útvarech na pozemcích mimo lesní původní fond“.

Smyslem uvedené definice je stanovit, že ochrana podle ZOPK – tedy ochrana každé jednotlivé dřeviny – se nevztahuje na dřeviny rostoucí na lesních pozemcích, kde obvykle nejsou chráněny dřeviny jako jedinci, ale lesní porosty. Ochrana podle ZOPK se tedy vztahuje i na stromy suché (i když „nerostou“) a na stromy rostoucí na „stavbách“ (každá stavba se navíc nachází zároveň na pozemku, resp. podle nového občanského zákoníku je stavba součástí pozemku).

ZOPK nezná pojem náletové dřeviny – chrání tedy dřeviny bez ohledu na to, zda byly záměrně vysazeny – a stejně tak nevyjímá z ochrany dřeviny ovocné.

K zmíněnému zásadnímu rozhraničení mezi individuální ochranou dřevin rostoucích mimo les a lesním právem je třeba dodat poznámku o diskusích ohledně právního přístupu k rozsáhlým kácením dřevin na katastrálně nelesních pozemcích s porosty charakteru lesa.

V praxi se opakovaně vyskytly případy, kdy došlo k masivnímu kácení dřevin např. na zemědělských pozemcích a pozemcích ostatních ploch, přičemž fakticky šlo o lesní porosty. Tyto lesní porosty mohly vzniknout buď zalesněním, nebo přirozenou obnovou. Ke změně druhu pozemků však v katastru nemovitostí nedošlo. Pokud vlastníci těchto nelesních pozemků s fakticky lesními porosty začali realizovat významné těžby dřeva (jejichž právním rámcem byla povolení ke kácení dřevin rostoucích mimo les vydávaná obecními úřady[6] na základě žádostí vlastníků), vyvstala otázka, zda by nebylo možné jako účinnější nástroj k řešení aplikovat ochranu významného krajinného prvku (VKP) les[7].

Shoda je zřejmě v tom, že současné uplatňování ochrany dřevin rostoucích mimo les podle § 7 a 8 ZOPK a ochrany VKP les podle § 4 odst. 2, příp. 3 ZOPK není možné (již vzhledem k definici dřeviny rostoucí mimo les – „na pozemcích mimo lesní půdní fond“). Praxe orgánů ochrany přírody k výše popsaným případům přistupuje dosud přes ochranu dřevin rostoucích mimo les a přístup přes ochranu VKP les zůstává v rovině úvah.

Dodejme, že v judikatuře týkající se rozhodování v pochybnostech o tom, zda jde o pozemky určené k plnění funkcí lesa, hraje roli jak faktický stav pozemků (tzv. materiální pojetí), tak stav právní (katastrální), včetně toho, jak k odlišnosti faktického a evidenčního stavu došlo (např. protiprávním jednáním)[8]. Úvahy o využití ochrany VKP les pro de facto lesní ekosystémy viz také kapitola 14.

1.2Památné stromy, zvláště chráněné druhy rostlin, registrované VKP, stromořadí

Kromě ust. § 7 až 9 v části druhé ZOPK (Obecná ochrana přírody a krajiny) se ochrany dřevin dotýkají také ustanovení části páté (Památné stromy, zvláště chráněné druhy rostlin, živočichů a nerostů), konkrétně ust. § 46–47 o památných stromech a ust. § 48–49 o zvláště chráněných rostlinách, včetně ust. § 56 o výjimkách ze zákazů u památných stromů a zvláště chráněných druhů rostlin (a živočichů), a dále samozřejmě související kompetenční a sankční (odpovědnostní) ustanovení. Podrobně o ochraně památných stromů a stromů, které náležejí ke zvláště chráněným druhům rostlin, pojednáváme v kapitole 7.

Důležitým posílením nad rámec obecné ochrany dřevin rostoucích mimo les je v praxi také využití nástroje obecné územní ochrany, tedy registrace dřevin jako (součásti) významného krajinného prvku.

Podle ust. § 3 odst. 1 písm. b) ZOPK mohou být jako významné krajinné prvky zaregistrovány mj. remízy, meze i cenné plochy porostů sídelních útvarů. Registraci provádějí ve správním řízení podle § 6 odst. 1 ZOPK pověřené obecní úřady (pokud se nejedná o území evropsky významné lokality) a jim také přísluší vydávání závazných stanovisek podle § 4 odst. 2 ZOPK k zásahům do registrovaných VKP, které by mohly vést k poškození nebo zničení významného krajinného prvku nebo ohrožení či oslabení jeho ekologicko-stabilizační funkce.

Skutečnost, že dřeviny jsou součástí VKP (ze zákona nebo registrovaného), má důsledky také v rámci obecné ochrany dřevin, neboť povolení ke kácení podle § 8 odst. 1 ZOPK (a obdobně také oznámení podle § 8 odst. 2 ZOPK, je-li dán některý z důvodů kácení na oznámení podle tohoto ustanovení zákona) se v tomto případě vyžaduje bez ohledu na rozměr dřevin (srov. § 3 vyhlášky č. 189/2013 Sb. a podkapitola 4.2).

Vyhláška č. 189/2013 Sb. definovala pojem stromořadí s cílem posílit ochranu zejména nově zakládaných stromořadí (ať už vysazených jako náhradní výsadba podle § 9 odst. 1 ZOPK, či nikoli) a stromořadí tvořených druhy dřevin, které zpravidla nedosahují obvodu kmene 80 cm ve výšce 130 cm nad zemí (tedy by jinak nebylo ke kácení těchto dřevin nutné povolení). Pokud jsou dřeviny součástí stromořadí ve smyslu vyhlášky, platí totéž, co pro součást VKP, tedy povolení ke kácení se vyžaduje bez ohledu na rozměr.

K ochraně stromořadí je dále využitelný zejména institut ochrany krajinného rázu, neboť zamýšlené kácení (nejen celého, jednorázové) stromořadí je nepochybně činností, která by mohla snížit nebo změnit krajinný ráz (či spíš jej vždy negativně změní, a to i při plnohodnotné obnově minimálně dočasně). K záměru kácení (ve) stromořadí je proto nezbytný souhlas orgánu ochrany přírody (obecního úřadu obce s rozšířenou působností, resp. Agentury ochrany přírody a krajiny ČR, jde-li o území chráněné krajinné oblasti).

K jednoznačnému posílení zákonné ochrany se dokonce objevily návrhy na doplnění dosavadních významných krajinných prvků ze zákona o aleje. Ke zvýšení právní ochrany alejí (samozřejmě i jednostranných stromořadí) lze za stávající právní úpravy využít především jejich vyhlášení památnými stromy podle ust. § 46 ZOPK, nebo registrace významného krajinného prvku podle § 6 ZOPK (podrobnosti v kapitole 7).

1.3Dotčení jiných zájmů chráněných podle ZOPK při zásazích do dřevin

Při zamýšlených zásazích do dřevin mohou být dotčeny i jiné zájmy chráněné ZOPK (např. volně žijící ptáci, zvláště chráněné druhy, VKP, krajinný ráz), a přípustnost zásahu do těchto zájmů musí být posouzena způsobem vyžadovaným zákonem (vydáním potřebného povolení, souhlasu, závazného stanoviska k tomu příslušným orgánem ochrany přírody) před případným kácením (ať již na základě povolení, či oznámení), ev. jiným zásahem do dřevin.

Žadatelé o povolení kácení (příp. oznamovatelé zamýšleného kácení, je-li dán některý z oznamovacích důvodů podle § 8 odst. 2 ZOPK), a především samy orgány ochrany přírody rozhodující o žádostech o povolení kácení dřevin (příp. o pozastavení, omezení, zákazu oznámeného kácení) v praxi často opomíjejí možnost dotčení těchto dalších zájmů chráněných podle ZOPK. Dochází tak k nezákonnému jednání, kdy subjekt kácení provede sice na základě pravomocného povolení ke kácení, ale toto povolení vůbec nemělo být vydáno, pokud by dříve nebyla povolena výjimka z ochrany zvláště chráněných živočichů, jejichž je strom biotopem, udělen souhlas k zásahu do krajinného rázu kácením aleje apod.

Podrobně o správném postupu orgánu ochrany přírody k zajištění ochrany dalších zájmů, které mohou být zamýšleným kácením konkrétních dřevin dotčeny, pojednává kapitola 8.

1.4Ochrana dřevin podle ZOPK, jiné veřejnoprávní předpisy, občanský zákoník

Právního režimu dřevin rostoucích mimo les se týkají také vybraná ustanovení dalších veřejnoprávních předpisů, ať již tato ustanovení poskytují dřevinám určitou ochranu, nebo naopak v souvislosti s jinými veřejnými zájmy umožňují či přímo vyžadují zásahy do dřevin (kácení, oklešťování). Před novelou ZOPK provedenou zákonem č. 349/2009 Sb. se jednalo zejména o zákony zakotvující tzv. zvláštní oprávnění ke kácení dřevin na oznámení podle § 8 odst. 2 ZOPK (vodní zákon, energetický zákon, zákon o drahách, zákon o pozemních komunikacích a některé další zákony, ať již příslušné oprávnění skutečně obsahovaly, nebo aplikační praxe nesprávně tradovala, že je obsahují – např. zákon o státní památkové péči). S výjimkou případu, kdy by jiný právní předpis výslovně vylučoval aplikaci ZOPK, se však i tyto zásahy musí dít v souladu se ZOPK.

Právních vztahů k dřevinám se dotýkají také normy práva soukromého (občanského), a to především v rámci sousedských vztahů a odpovědnosti za škodu. I v tomto případě platí, že veřejnoprávní ochrana dřevin rostoucích mimo les obsažená v ZOPK není ustanoveními občanského práva dotčena.

V podrobnostech odkazujeme na kapitoly 12 a 13.

1.5Tři principy obecné právní ochrany dřevin rostoucích mimo les

Právní úprava obecné ochrany dřevin rostoucích mimo les obsažená v ZOPK spočívá na třech principech, jimiž jsou:

a) princip ochrany, spočívající v tom, že všechny dřeviny jsou zákonem chráněny před poškozováním a ničením; přísnější ochranný režim se vztahuje na dřeviny vyhlášené za památné stromy a dřeviny náležející k zvláště chráněným druhům rostlin (§ 7 odst. 1),

b) princip péče, péče o dřeviny, zejména jejich ošetřování a udržování je povinností vlastníků (§ 7 odst. 2),

c) povolovací princip, spočívající v tom, že ke kácení dřevin je zásadně nezbytné povolení orgánu ochrany přírody (tedy správní rozhodnutí vydané po provedeném správním řízení k tomu příslušným orgánem ochrany přírody), nejde-li o zákonem vymezené případy, kdy se povolení nevyžaduje (§ 8).

Konec ukázky

Table of Contents

Tiráž

Seznam použitých zkratek

Předmluva

Úvodem k 2., aktualizovanému vydání

1. Prameny a principy právní ochrany dřevin rostoucích mimo les

1.1 Spory kolem definice „dřeviny rostoucí mimo les“

1.2 Památné stromy, zvláště chráněné druhy rostlin, registrované VKP, stromořadí

1.3 Dotčení jiných zájmů chráněných podle ZOPK při zásazích do dřevin

1.4 Ochrana dřevin podle ZOPK, jiné veřejnoprávní předpisy, občanský zákoník

1.5 Tři principy obecné právní ochrany dřevin rostoucích mimo les

2. Ochrana dřevin před poškozováním a ničením, ořezy a jiné zásahy

3. Povinnost vlastníků pečovat o dřeviny, vymáhání, právní následky neplnění

4. Povolování kácení dřevin

4.9 Povolování kácení pro účely výstavby

5. Ukládání náhradní výsadby, úvahy o odvodech za pokácené dřeviny

6. Výjimky z povolovacího principu, kácení na oznámení, volné kácení, krajní nouze

6.1 Kácení na předchozí písemné oznámení

6.2 Volné kácení dřevin tzv. podměrečných dřevin, ovocné dřeviny v zahradách

7. Památné stromy a zvláště chráněné druhy rostlin

8. Kácení dřevin a dotčení dalších zájmů chráněných ZOPK

9. Kompetence – výkon státní správy v ochraně mimolesních dřevin

10. Účast veřejnosti, práva ekologických spolků, občanů a obcí

10.2 Práva ekologických spolků podle § 70 odst. 2 a 3 ZOPK

11. Prevence a odpovědnost, omezení a zákaz kácení, kontroly, sankce

11.3 Deliktní odpovědnost za nedovolené kácení a poškození dřevin

12. Dřeviny z pohledu jiných veřejnoprávních předpisů

12.1 Zákon o pozemních komunikacích

12.2 Zákon o drahách

12.4 Vodní zákon

12.5 Energetický zákon

12.6 Zákon o státní památkové péči

13. Dřeviny z pohledu občanského práva

13.2 Předcházení škodám a odpovědnost za škodu

14. Ochrana lesních dřevin

14.1 Ochrana podle lesního zákona