Ján Fiľa

Iný pohľad na úspech

(ukážka)

2014

Autorské práva

Eknihu Iný pohľad na úspech napísal © Ján Fiľa, MMXIV; Obálka: © Gabi Fest, MMXIV; Vydavateľ elektronickej knihy: © Druska Books.

Všetky práva vyhradené. Nijaká časť tejto knihy nesmie byť reprodukovaná, uchovávaná v rešeršných systémoch alebo prenášaná akýmkoľvek spôsobom vrátane elektronického, mechanického, fotografického či iného záznamu bez predchádzajúceho písomného súhlasu autora, respektíve vydavateľa.

ISBN: 978-80-89646-71-5

PREDSLOV

Nie som reinkarnovaný Ježiš Kristus, ktorý prišiel vykúpiť z hriechov Vaše „biedne duše“.

Nie som novodobý Spasiteľ, prinášajúci koniec utrpenia a nastolenie spravodlivosti a blahobytu.

Nie som ani Mesiáš, sprostredkovateľ božích vedomostí, bez ktorých by ste všetci pomreli sprostí.

Som obyčajný muž, ktorý prešiel určitú životnú cestu, niečo sa na nej naučil a získal nejaké skúsenosti.

Všetky informácie a poznatky, ktoré nájdeš v mojej knihe, predkladám výhradne ako svoje myšlienky a závery svojich pozorovaní, a takto k nim Drahý čitateľ prosím pristupuj.

Nie som tréner osobnostného rastu, nie som duchovný učiteľ, nie som motivačný rečník, a nie som ani školiteľ úspechu.

Oblasti motivácie, osobnostného rastu a úspechu sa vlastne vôbec profesijne nevenujem, čo znamená že z toho neprofitujem.

I keď predpokladám, že mi táto kniha v rámci normálnych obchodných výmen prinesie isté financie, neživím sa rozprávaním a písaním o úspechu, osobnostnom či duchovnom raste, neživím sa motivovaním ľudí.

Nedávno som na jednom blogu čítal veľmi slušný a kruto reálny popis. Bloger nazval oblasť motivácie, osobnostného a duchovného rastu a úspechu samostatným hospodárskym odvetvím. Vyjadril názor, že už v nej nejde o napĺňanie názvom deklarovaných platforiem, ale o tvorbu zisku. Vyjadril však tiež zaujímavý štatisticky údaj. Tvrdí, že z desiatich osôb ktoré čítajú knihy o úspechu, deväť nikdy úspech nedosiahne, a desiata napíše ďalšiu knihu o úspechu.

S týmto tvrdením súhlasím, no vedz Vážený čitateľ, že rozhodne nie som ani tou desiatou osobou, ktorá si prečítala zopár kníh o úspechu a rozhodla sa napísať ďalšiu.

Spomínaný Bloger ďalej tvrdí, a musím priznať že tiež pravdivo, že všetky knihy o úspechu hovoria o tom istom, pričom jedna od druhej len kopíruje, a ako najhoršiu vec uvádza fakt, že na konci každej si prečítate, že ak Vám to fungovať nebude a úspech nedosiahnete, chyba je určite na Vašej strane a tam ju máte hľadať.

Síce sa v mojej knihe objavujú i údaje iných autorov (také, ktoré považujem za správne), sám určite zistíš, že nie je kópiou iných kníh. A keďže nie som nič z vyššie uvedeného, nehádžem zodpovednosť na Teba. Naopak, za predkladanými údajmi si stojím, takže ber na zodpovednosť mňa. Jediným problémom sa môže stať nepochopenie. Ak by si hneď nepochopil moje tvrdenia a argumenty, môžu nastať komplikácie. Potom je potrebné Milý čitateľ, aby si sa ma pýtal, až kým nepochopíš.

Vieš, úspech je veľmi jednoduchá záležitosť.

To, čo ho komplikuje, sú ľudské predsudky a hlboké nepochopenia základných myšlienok úspechu. Bohužiaľ, súhlasiac so spomínaným blogerom musím tiež priznať, že autori a rečníci v tomto odvetví nielenže nepochopenia a predsudky neodstraňujú, sú naopak vo veľkej miere ich zdrojom. To je hlavný dôvod, prečo som sa rozhodol túto knihu napísať.

V nej sa pokúsim odstrániť všetky nepochopenia, ktoré si Milý Čitateľ po svojej životnej ceste nazbieral.

Pokúsim sa uviesť na správnu mieru všetky nesprávne informácie, pretože kvôli ním robíš chyby.

Nakoniec sa v tejto knihe pokúsim zbúrať Tvoje predsudky, aby Ti nebránili v ceste za Tvojim úspechom

Sú to silné slová. Necháp ich prosím tak, že sa za toho novodobého Ježiša Krista či iného mesiáša predsa len považujem.Práve naopak. Ako píšem, všetky údaje a argumenty predkladám iba ako svoje myšlienky a závery svojich pozorovaní.

Vyzývam Ťa Vážený Čitateľ, aby si im neveril bez vlastného uvažovania.

Základom akejkoľvek zmeny je prioritne zmena uvažovania a ja chcem, aby si začal nad svojim životom naozaj seriózne uvažovať. Uvažuj preto nad všetkým, čo sa v tejto knihe dočítaš. Ak Ti to bude dávať zmysel, budeš rozumieť.

Ak porozumieš, budeš mať na tom súhlas. Ak budeš mať súhlas, budeš mi dôverovať – a ak mi budeš dôverovať, projekt "Iný pohľad na úspech" možno bude Tvojou vstupenkou k úspechu.

Autor

„ Pre svoj úspech, nech už ním je čokoľvek, musíte urobiť .... “

„ Ak chcete byť úspešní, a nezáleží na tom čo za úspech považujete, musíte .....“

„ Úspešným, akokoľvek už slovo úspech vnímate, sa stanete iba vtedy, ak ......“

Sú Vám známe tieto vety? Patríte taktiež k ľuďom, ktorí podobné dristy počuli alebo čítali už tisíc krát?

„ Úspech je stanovovanie hodnotných cieľov a ich dosahovanie.“

„ Úspech čaká len na tých, ktorí si stanovia svoje ciele dostatočne veľa krát!!“

„ Úspech je cesta. Naučte sa radovať po ceste, pretože žiadne TAM neexistuje. Privoňajte k ružiam po ceste, pretože úspech nie je na jej konci. Ak si myslíte, že budete v pohode až dosiahnete to či ono, tak ste na omyle. Ten, kto Vám to chce nahovoriť, nevie o úspechu nič.“

Poznáte tieto alebo podobné tvrdenia? A dávajú Vám zmysel?

Mne rozhodne NIE. A nielenže mi nedáva zmysel ani jedna z uvedených viet, ony si navzájom odporujú. Predsa ak úspech znamená stanovovanie cieľov a ich dosahovanie, ako môže byť zároveň iba cestou k ním. Tak buď je úspechom dosiahnutie stanoveného cieľa, alebo je ním len radovanie sa počas cesty, kedy sa snažíme cieľ dosiahnuť.

Obojím súčasne byť nemôže.

Začína to pekne chaoticky, čo??

A to som v tejto fáze vymenoval len malú časť tvrdení. Ak sa do oblasti filozofie úspechu, osobnostno-duchovného rastu a motivácie ponoríte hlbšie, narazíte na stovky poučiek, definícií, citátov, téz, axióm, rád, receptov – čoho len chcete. Navzájom si odporujú, ba čo viac, vnútorne si vo svojich tvrdeniach odporujú samotní autori a rečníci.

Poďme však po poriadku.

ÚVOD

Môj príbeh sa vlastne začína na jeho konci. Alebo takmer na jeho konci.

Veku 33 rokov sa hovorí „Kristove roky“. Neviem či ide o nejakú paralelu s tým, že 33 ročného Krista ukrižovali, no mne sa presne v tomto veku začalo privátne peklo. Prestalo sa mi dariť, začali vyskakovať problémy ako huby po daždi. Od istého momentu sa na mňa nabaľovali nesprávni ľudia. Jedni boli neschopní, ďalší nespoľahliví, klamári, darebáci, lenivci, podvodníci. Žiadny pracovný projekt nešlo dotiahnuť do zdarného konca, v súkromí to šlo rovnako z kopca.

S mojou ženou (ktorá je zároveň i mojou podnikateľskou partnerkou) sme padali dolu, a to vo všetkých smeroch. Pracovných, finančných, následne zdravotných – ešte aj medzi sebou sme sa hádali a obviňovali jeden druhého. Zúfalo sme potrebovali uspieť. Zdalo sa, že nech robíme čokoľvek, je to stále len horšie. Logickým záverom bolo, že niekde robíme chyby. Takže sme tie chyby hľadali. Nedokázali sme však na ne prísť, preto sme sa začali obracať na iných ľudí, aby nám pomohli. Najprv na známych a priateľov, neskôr na úplne cudzie a neznáme osoby, ktoré k nám prehovárali z kníh. O väčšine z nich sme nič nevedeli, niektorí autori už boli dávno po smrti, no verili sme že nám pomôžu. Videli sme okolo seba mnoho spokojných a (pre naše vnímanie) úspešných ľudí, takže sme odmietali prijať „osud“, že úspech nie je pre nás, že našou karmou je život v skromných podmienkach a denno-denná drina pre iných, úspešných.

V našej knižnici sa teda začali kopiť knihy rôznych autorov, pri Hi-Fi veži zasa kazety a CD-čka.

Niektorí autori a rečníci boli naši súčasníci, niektorí už 50 rokov mŕtvi. Niektorí hovorili o presne vymedzených témach, niektorí zasa globálne. Boli medzi nimi Slováci a Česi, Američania, Nemci, Rusi, Maďari, a boli medzi nimi kozmopolitní svetobežníci. Chýbali hádam len hotentóti.

Každý ponúkal svoju verziu úspechu, každý ponúkal svoj recept, svoju zaručenú metódu, svoj príbeh.

Dôležité na tom je, že sme skúšali aplikovať do praxe jedného po druhom. Proste sme zobrali prvého autora, čítali a počúvali, a snažili sa pracovať (a žiť) podľa rád, ktoré nám ponúkal. V niektorých prípadoch nám predkladané údaje nedávali zmysel od začiatku. Napríklad že sa máme do svojich problémov zamilovať. Predstava, že milujem exekútora, ktorý mi prichádza vziať majetok, je pre človeka tesne nad dnom neprijateľná. Akokoľvek logický je údaj, že je to výsledok Vášho života a že je to Vašou lekciou, nedokážete byť za ňu vďační, pokiaľ ste nad priepasťou. No napriek faktu, že okrem rady byť vďační za problémy tam nebol žiadny praktický návod ako tento problém vyriešiť, rozhodli sme sa autorovi veriť a skúšať uspieť podľa jeho rád.

Potom sme zmenili autora a skúšali zasa jeho rady a metódy. A potom zas ďalšieho, a ďalšieho ....

V jednom momente sme sa dostali do kombinačných systémov. Získavali sme informácie od niekoľkých desiatok autorov a rečníkov naraz, vyberali si z informácií tie, ktoré nám dávali zmysel a skúšali praktikovať všetky možné metódy. Podnikateľské, organizačné, komunikačné, duchovné, hádam aj šamanské.

Problém bol v tom, že žiadna nevydržala dlhšie ako pár týždňov. A nešlo len o to, že všetky na začiatku sľubovali okamžitý úspech. Jednoducho ony samé v nás nevyvolávali pocity, že sú nám vlastné. Čoraz viac sme si uvedomovali, že skúšame všetko možné, a to len z jediného dôvodu. Zo zúfalosti.

Čoraz viac sme si však uvedomovali i jednu veľmi závažnú skutočnosť.

Táto civilizácia má za sebou sedemtisíc rokov zdokumentovanej histórie. Za tých sedemtisíc rokov bolo napísaných mnoho kníh o úspechu. Keď hovorím mnoho, nemám na mysli desiatky, nemám na mysli ani stovky. Mám na mysli tisíce kníh. Tisíce kníh, znamenajú milióny slov o úspechu. Máte však pocit, že úspešných ľudí na tejto planéte pribúda. Ja nie. Som naopak presvedčený, že úspešných ľudí je stále menej a menej.

Dnešná doba so sebou navyše priniesla technologické vymoženosti. Už sa nemusíme spoliehať len na knihy.

Máme CD-čka s audionahrávkami, DVD-čka s filmami, internet a sociálne siete. Ako je potom možné, že priamo úmerne rozvoju technológií, ktorých najväčšou výhodou je rýchlosť komunikácie, pribúda množstvo autorov a rečníkov, pribúda množstvo informácii, ale nepriamo úmerne tomu klesá množstvo úspešných ľudí?

Vyzerá to, že niekde je chyba. Zásadná chyba. Ale kde?

Napriek neodškriepiteľnému faktu, že z oblasti úspechu, osobnostno-duchovného rastu a motivácie sa stalo jedno hospodárske odvetvie, netvrdím, že autori a rečníci Vám klamú. Možno len každý z nich opisuje svoju životnú cestu, mysliac si že objavil recept na úspech. Čítal som napríklad knihu jedného autora, ktorý zápalisto popisuje zaručenú metódu finančného úspechu. Tento autor si však neuvedomuje (možno uvedomuje), že jeho metóda je len opisom toho, čo zabralo jemu, a že jeho úspech stojí IBA na jedinom bode. Bol v správny čas na správnom mieste.

„Byť v správny čas na správnom mieste“ je veľmi dôležitý prvok úspechu, pravda ak si to uvedomíte a svoj žiadaný úspech časujete tak, aby ste boli na správnom mieste presne v ten správny čas.

Spomínaný autor však vo svojej knihe nehovorí o tom, aby ste boli v správny čas na správnom mieste. Nehovorí o jeho biznise v tom duchu, že musíte veľmi dobre trafiť, kedy s týmto biznisom začať. Naopak, hovorí o zaručenej metóde finančného úspechu. No aj on sám, ak by s jeho biznisom začal pol roka skôr alebo neskôr, nebol by tam, kde je. Vlastne by bol neúspešný. Pol roka skôr by nepredal jediný kus a biznis by po troch týždňoch zanechal, pol roka neskôr by už v biznise bolo toľko ľudí, že jeho zisky by predstavovali len malý zlomok toho, čo zarobil.

Problém? Ak si naštudujete jeho knihu (dnes už knihy) a budete skúšať podľa nich uspieť, zaručene neuspejete. Omnoho pravdepodobnejšie je, že si privodíte finančný kolaps.

Späť k môjmu príbehu.

Po niekoľkých rokoch aktívneho študovania literatúry úspechu z celého sveta, počúvaní prednášok, sledovaní videí, po niekoľkých rokoch aktívneho skúšania praktikovať rôzne metódy, od stroho organizačných až po temer šamansky duchovné, sme stále boli na tom istom mieste. Vlastne nie. Boli sme na tom podstatne horšie. Alebo lepšie?? Presťahovali sme sa do starého spustnutého domu, žili s dvomi deťmi v dvoch malých izbách, bez riadnej kúpeľne. Na záchod sme chodili na latrínu, kúrili sme v petríkoch a teplú vodu mali iba v zime. Museli sme prežiť najprv s tristo eurami mesačne, neskôr dokonca len so stopäťdesiatimi. Vrátane platieb za elektrinu, vodu a internet, splátok úverov i podnikateľských pasív. Opticky to vyzerá tak, že sme na tom boli podstatne horšie. Ak sa Vám však podarí prežiť so 150-timi éčkami celý mesiac, je to bohovský úspech, nie? Ale predstavte si, ťažoba sa „paradoxne“ postupne rozplývala. Neviem, či sme sa dostali až na samotné dno a preto sme už nepadali hlbšie, ale naozaj sa to zastavilo. Depresívne stavy pominuli, trápenie skončilo. Uvedomili sme si krásy okolo seba, uvedomili sme si bohatstvo, ktoré existuje na tejto planéte. Objavili sme fakt, že jedlo máme na záhrade v podobe ovocných stromov a ostatné si môžeme dopestovať. Našli sme k sebe cestu ako rodina a naše vzťahy zosilneli. Možno sme si tým peklom mali prejsť, aby sme práve k tomuto poznaniu dospeli.

To však nie je koniec môjho príbehu.

Nastala zmena. Opäť sa okolo nás začali „zlietavať“ správni ľudia, spoľahliví, úprimní a etickí. Začalo sa nám dariť. Zároveň však vyvstala otázka, prečo žiadna z metód nefungovala. Naozaj Univerzum nastavilo náš život tak, aby sme prešli svojim privátnym peklom a zmúdreli? Naozaj vyššie mocnosti viedli našu cestu močiarom, aby sme došli k poznaniu?,

No čo ak zázrak tkvie niekde úplne inde.

Možno je odvetvie úspechu, osobnostno-duchovného rastu a motivácie priestorom pre fantazijné kreatívne kombinácie autorov (inak povedané – kopa blbostí). Možno je platformou skvelého biznisu, pretože väčšina ľudí na tejto planéte nie je spokojná so svojim životom a túži po niečom lepšom, čo je dobrý vietor do plachiet pre špekulatívne typy osôb, ktoré tieto ľudské túžby využijú a predajú tým miliónom ľudí, snívajúcim o lepšom živote, recepty a rady na ten „lepší život“. A možno je naozaj každý autor a rečník presvedčený, že objavil návod na úspech.

Keď som sa však po istom časovom odstupe znovu pozrel na všetko, čo sme sa počas tej „jazdy“ za hľadaním funkčnej metódy „ako uspieť“ dozvedeli, uvidel som skutočne jeden veľký, naozaj veľký zmätok. Teraz som, už v pokoji mysle, opätovne posudzoval všetky získané informácie, postrehy, rady, predkladané metódy. Názor jedného autora odporoval názoru iného, mnohí autori si sami odporovali vo svojich tvrdeniach. No najhorší boli tí autori, ktorí sa vo vyjadreniach vzácne zhodovali. Naoko ich zhoda vyzerala ako dôkaz, že ich tvrdenia sú pravdivé, že skutočne popisujú funkčnú metódu, že poznajú recept na úspech. Ibaže sa zhodovali natoľko presne, až som nadobudol pocit, že opisujú jeden od druhého.

Úprimne sa priznám, dodnes netuším, prečo som sa tým začal opätovne zaoberať.

Privátne peklo bolo za nami, systematicky úspešné dokončovanie všetkých cyklov (pracovných aj súkromných) kraľovalo naším dňom. Načo sa v tom zasa hrabať? Naozaj neviem, prečo som svoj čas venoval uzavretej záležitosti. Možno som chcel pochopiť, čo sa vlastne reálne udialo. Dáva to zmysel. Peklo začalo v jedinom okamihu, bez výstrahy, a rovnako v jedinom okamihu a bez akýchkoľvek náznakov predznamenávajúcich zlepšenie, zmizlo.

Prvá možnosť – veriť v nadprirodzené sily, ktoré sa s nami po celý ten čas len zahrávali.

Možnosť druhá – zmena, zmena, a zasa zmena. Teda, pred začiatkom pekla sme „niečo“ robili inak, a jeho koniec tiež priniesla zmena toho „niečoho“, čo sme zasa začali robiť inak. Tak, ako pred vypuknutím pekla, alebo úplne inak. Ale inak.

Ak by som sa mal dnes vyjadriť, prečo som sa začal znovu hrabať vo všetkých knihách, prednáškach, atď., skrátka prečo som znovu strávil stovky hodín zaoberaním sa dielami pojednávajúcimi o úspechu, povedal by som že zo strachu. Myslím že strach bol motorom, ktorý ma hnal študovať zdanlivo už nepotrebné veci. Strach z toho, že sa peklo vráti.

Predsalen – trvalo takmer desať rokov, a ten pocit postupného klesania naplneného sklamaniami, porážkami a nedostatkom, nemožno zabudnúť. Vryje sa Vám tak hlboko pod kožu, že Vás budí zo sna. Vytvorí vo Vašom správaní tak silné automatizmy, že aj keď stojíte pri stánku so zmrzlinou a máte v peňaženke dvetisíc eur, prvou reakciou je vyslovenie vety „to si nemôžme dovoliť“.

S mojou ženou sme videli film The Secret (Tajomstvo), takže sme sa v rámci pokusov uspieť naučili nevyslovovať nežiaduce myšlienky, ale pretvárať ich na pozitívne formulácie. Pri stánku so zmrzlinou sme si teda zvykli hovoriť, že dnes nemáme chuť, alebo že ju teraz nepotrebujeme. Až do istého zvláštneho momentu. Šli sme so ženou obvyklou trasou, obvykle sa (keďže premávka Vás prinúti) zastavili pri predajni zmrzliny, obvykle sa na seba pozreli a povedali že „nemáme chuť“. Vzápätí sme sa na seba pozreli druhý krát a vyslovili otázku „čo bláznime????? Však je všetko v poriadku“.

Pamätám si na ten okamih veľmi živo. Mrazivý blesk mi prešiel po chrbte.

Som presvedčený, že strach z toho, aby sme zasa nepadli do problémov, nepadli do „neúspechu“, ma dohnal k opätovnému študovaniu kníh, počúvaniu prednášok, sledovaniu filmov. Tento krát však podstatne odlišne. Najväčšou devízou tejto fázy môjho života bol pokoj. Pokoj mysle aj duše. Nestaral som sa o žiadne problémy. Ešte stále sme bývali v tom spustnutom dome, ale už reálne plánujúc dom nový. Záhradu sme mali plnú skvelého ovocia a zeleniny.

Možno ma v kútiku duše mátal strach z návratu zlých časov, no všetko okolo mňa svedčilo o opaku, o dokonalej pohode.

Zúfalosť bola preč.

Bez zúfalosti som sa dokázal otvorene dívať na všetky predkladané argumenty, dívať sa ne triezvo. Už som „nemusel“ veriť, že autor hovorí pravdu a že mi predkladá správnu informáciu, tak ako som zo zúfalosti veril pred tým. Už som si mohol dovoliť ten luxus, myslieť si o každej myšlienke, informácii, tvrdení, čo chcem. Už som si mohol dovoliť ten luxus, aby som spochybňoval všetko, čo mi nedávalo zmysel. A poviem Vám, že to boli tucty argumentov, ktoré mi nedávali zmysel.

Nedávalo mi zmysel, že úspech znamená stanoviť si cieľ a dosiahnuť ho.

Ak je to také jednoduché, prečo nie sme všetci totálne úspešní? Pretože nie každý vydrží? Nie každý je schopný alebo ochotný ísť si za svojimi cieľmi? Zdá sa Vám toto vysvetlenie ako logické? Dobre. Tak si dajte nejaký cieľ. Prvý, ktorý Vám napadne. Choďte a dosiahnite ho. Uvidíte, čo sa stane.

Ja som si nejaké ciele dal, išiel za nimi a dosiahol ich. Viete čo som cítil? NIČ. Bol to iba suchý štatistický údaj. Stanovený cieľ a jeho dosiahnutie. Nevedel som či som úspešný alebo nie, tak som sa pýtal ľudí. Známych a priateľov, i celkom cudzích osôb na ulici, ktorých som náhodne stretol. Každý len krútil hlavou, nik mi nevedel povedať, či som úspešný alebo nie.

Teoreticky by som úspešný mal byť, len ako to zistiť.

Úspech je cesta a ja sa musím naučiť radovať po ceste, pretože žiadne TAM neexistuje?

To je ďalšia vec, ktorá mi nedávala zmysel. Aj preto, že som počas realizácie tých niekoľkých cieľov (ktoré spomínam v odstavci vyššie) necítil nič zvláštne, iba tupé nasledovanie už stanoveného cieľa.

Toto tvrdenie mi však nedávalo zmysel celkovo.

Prečo by som mal túžiť vlastniť BMW, ak vo chvíli keď už stojí na mojom dvore, cítim len prázdnotu. Nedávalo mi zmysel, že to BMW bolo najlepšie keď viselo ako obrázok na chladničke.

Veď toto tvrdenie odporuje samotnej definícii úspechu. Prečo by som mal túžiť po nejakom cieli, keď jeho dosiahnutie mi neprinesie radosť, šťastie, úspech?

Alebo je úspech ten medzi stav, keď zostanete visieť v túžbe, ktorá sa nikdy nenaplní? V tom prípade ste všetci úspešní. Milióny ľudí, ktorí sa denne trápia, prežívajú sklamania a pády, a svoje životy trávia v túžbach a snoch, sú úspešní práve teraz. Až svoje túžby zrealizujú, až naplnia svoje sny – až dosiahnu svoje ciele, už úspešní nebudú.

Zo všetkého najviac mi nedávalo zmysel, že si svoje ciele musím stanoviť opakovane, alebo rovno veľa krát.

To akože, ak mám chuť na zmrzlinu, musím si to stanoviť osem krát a potom si nezabudnem zmrzlinu kúpiť? Ak sa chcem najesť, musím si to stanoviť šestnásť krát, aby som neskapal od hladu? A keď to preženiem – ak potrebujem na záchod, musím si to stanoviť tridsaťštyri krát, aby som sa nepo ... tento??

Alebo je rozdiel v cieľoch? Tak mi potom niekto povedzte, aký je rozdiel medzi cieľom „dovolenka na Kanároch“ a veľkou potrebou. Neviem či v tom rozdiel je, ale autori a rečníci uvádzajú vo svojich dielach, že medzi cieľmi nie je rozdiel. Ani vo veľkosti, ani v dôležitosti. Tak mi nedáva zmysel, že niektoré by som si mal stanovovať dookola. Môžem síce na niektorý zabudnúť, ale pýtam sa, čo je to za cieľ, na ktorý zabudnem? Je vôbec môj? A ak pripustíme, že môžu byť aj ciele, ktoré nie sú naše, už to také jednoduché nie je. Už nestačí dať si cieľ a dosiahnuť ho, čo???

Filozofovať by sme mohli ešte pekne dlho.

Vecí, ktoré mi nedávali a nedávajú zmysel, sú naozaj tucty. Napríklad mi nedáva zmysel, že ľudia čítajú tie isté knihy donekonečna, ale nikam sa neposunú. Pripúšťam, myšlienky a tvrdenia autora nemusíte pochopiť hneď na prvý pokus. Najmä ak ide o pre Vás nové myšlienky, ich pochopenie a prijatie môže nejaký čas potrvať, a vyžiada si opakovanie čítania. Ak sa však ani po početnom opakovaní nikam neposuniete, niekde je chyba.

Nedávalo mi zmysel, že ľudia chodievajú počúvať tie isté prednášky zas a zas. Pýtal som sa teda mnohých, prečo to robia.

Dostal som odpoveď, že prednáška ich vždy namotivuje, že sa po nej cítia aktívni a plní energie. Pripúšťam, že to takto môže fungovať, zostávam však pri otázke „prečo“? Zdá sa Vám logické, že by ste absolvovali autoškolu, po jej skončení pár týždňov šoférovali, ale potom by ste potrebovali absolvovať autoškolu znovu, aby ste zas boli schopní zopár týždňov riadiť automobil v dopravnej premávke. Mne to príde ako úplná hlúposť.

Filozofovať by sme takto mohli naozaj veľmi dlho.

Vlastne by som mohol napísať jednu samostatnú knihu iba o veciach, ktoré mi v problematike úspechu nedávajú zmysel.

Vráťme sa však o dva odstavce dozadu.

Za úplne zcestnú považujem myšlienku, že si musím osem krát stanoviť cieľ, aby som si z nejakého dôvodu neopomenul kúpiť zmrzlinu, ak mám na ňu chuť. Predsa ak dostanem na zmrzlinu chuť, myslím na ňu celým svojím bytím. Nemôžem na to zabudnúť. Predstava zmrzliny je tak silná, že vypĺňa moje vedomie a snáď i podvedomie, intenzita myslenia na zmrzlinu neochabne ani na chvíľu a trvá až do okamihu, kedy je predstava naplnená. Teda až do okamihu, kedy si zmrzlinu dám.

Toto je však zásadný bod, kde s autormi a rečníkmi vzácne súhlasím.

Väčšina autorov totiž tvrdí, že na svoje ciele musíte myslieť celým svojím bytím. Intenzita myslenia na Vaše ciele musí byť veľmi vysoká, všetky Vaše myšlienky musíte venovať svojim cieľom. Na svoje ciele musíte vraj myslieť tak, ako by už boli splnené, akoby ste už svoje ciele žili.

Vyhnime sa v tejto chvíli akýmkoľvek úvahám o nastavení mysle, a zostaňme len pri tej vzácnej zhode.

Na svoje ciele máte myslieť celým svojim bytím, áno? Teda tak, ako myslíte na zmrzlinu, keď na ňu dostanete chuť, pravda?

Hmm. Lenže na zmrzlinu nedostanete chuť až po tom, ako si túto „úlohu“ stanovíte za svoj cieľ. Ani na kávu nedostanete chuť až po stanovení si tohto cieľa. Vlastne, ak sa nad svojim životom zamyslíte, väčšina Vašich potrieb a túžob prichádza akosi samovoľne, a prichádza odniekiaľ z vnútra. Poďme sa spolu na to pozrieť trochu hlbšie.

Odkiaľ sa berie taká chuť na zmrzlinu?

No, v súčasnosti môže byť vyvolaná mnohými impulzmi. Na zmrzlinu môžete dostať chuť, keď vidíte so zmrzlinou nejakého človeka na ulici, keď o nej píše autor v zaujímavej knihe, alebo môže byť vyvolaná potrebou osvieženia v teplom počasí. Dostali ste práve na zmrzlinu chuť? Ja áno.

Dostali ste však niekedy v živote chuť na stonožku? Nie? Ani vtedy, keď ste v prírodopisnom filme videli, ako si na nej pochutnáva domorodec? Naozaj nie? Zvláštne. Skoro by som povedal, že naše chute majú svoj pôvod niekde v rannej fáze nášho života. Niekedy v detstve ste videli svojich rodičov a súrodencov, ako si na zmrzline pochutnávajú, tak Vaša myseľ prijala a uchovala informáciu, že zmrzlina je niečo príjemné a žiadané. Potom ste ju dostali ochutnať, a zákonite sa stala príjemným "doplnkom" Vášho potravinového reťazca.

Takže mi napadla otázka.

Nebude to tak nejako aj s našimi cieľmi? Nebude to tak, že už vo svojom detstve sme získali prvé túžby, sny a potreby?

Ak áno, znamená to, že náš súčasný život je akýmsi bojom medzi túžbami a snami, ktoré sme si dali ako deti, a cieľmi, ktoré si stanovujeme teraz, v tejto etape nášho života.

Zaujímavá téza. Aspoň pre mňa určite.

My sa k nej spolu vrátime, no v tomto momente ju nechajme bokom. Urobme tak preto, lebo v úvode knihy rozprávam svoj príbeh, a rozprávam ho preto, aby ste pochopili, ako som sa dostal k údajom, ktoré Vám vo svojej knihe predkladám.

Táto téza mi poslúžila inak.

Stala sa u mňa dôležitým medzníkom. Ako píšem na začiatku, počas prežívania nášho trápenia som v istom bode dospel k záveru, že niekde jednoducho robíme chybu, alebo sériu chýb. Pracne sme túto chybu, či chyby, hľadali. A keď sme ich nedokázali nájsť sami, obrátili sme sa o pomoc k iným ľuďom. Najprv priateľom a známym, potom k autorom a rečníkom zaoberajúcimi sa úspechom, osobnostno-duchovným rastom a motiváciou.

Prešli sme si neskutočné kvantá informácií, rád, receptov, návodov – stovky hodín študovaním, počúvaním, sledovaním. Všetky informácie mali jeden spoločný menovateľ. Zaoberali sa súčasnosťou a budúcnosťou. Zaoberali sa tým, čo a ako robíme teraz, a čo a ako máme (musíme) od daného momentu robiť inak.

Ani na obyčajnú jedinú sekundu sa žiadna informácia nevenovala minulosti.

Vlastne by som klamal. Jedna informácia sa minulosti venovala. Istá žena, v tom čase naše naša priateľka, nám povedala zaujímavú vec. Je tak dôležitá, že ju napíšem v samostatnom odstavci.

Prehlásila:

„ ...pozrite sa späť do doby, kedy Vám veci fungovali. Pozrite sa na svoju prácu v čase, kedy sa Vám darilo a nájdite, čo ste vtedy robili inak. Nájdite všetko, aj ten najmenší rozdiel v postupe práce, v prístupe k partnerom, v príprave i realizácii, nájdite každú maličkosť, v ktorej sa odlišuje Vaše dnešné fungovanie a existencia od doby, kedy ste boli úspešní!!!!!!!!!! “

Osvietenie?? Čo ja viem. Ale naozaj sa to takto odohralo.

Až keď som sa v pokoji mysle znovu prehrabával všetkými poznatkami, ktoré sme roky zbierali v podobe kníh a prednášok, uvedomil som si, že väčšina mojich túžob a snov má korene niekde v minulosti. Následne som si uvedomil, že počas tých rokov som sa sústavne venoval iba prítomnosti a budúcnosti. A keď som si následne uvedomil svoju minulosť, vyplávali na povrch neskutočné informácie.

Spomenul som si na slová tej ženy, ktorá nás potom neskôr podviedla, následkom čoho sme ju vymazali zo svojich myslí.

Spomenul som si, že úspešní sme už boli. Spomenul som si, že úspešný som už bol i ja sám, pred tým ako som spoznal svoju ženu. Spomenul som si na svoje detstvo, kedy som dosiahol úplne všetko, čom som v tejto etape života dosiahnuť mohol.

Spomenul som si, že do mojich „Kristových rokov“ to bol jeden veľký úspech.

Úspech, ktorého ľahkosť síce postupne klesala, ale stále to bol ÚSPECH.

No spomenul som si tiež na ľudí, ktorých som počas svojho života stretol.

Od každého som sa niečo dozvedel, niečo naučil. Boli medzi nimi takí, ktorí prechádzali problémami a trápením, a boli medzi nimi takí, ktorých život bol taktiež jeden veľký úspech.

Viete čo bolo najzarážajúcejšie? Ktorý poznatok?

Všetci tí úspešní ľudia, ktorých životy boli plné spokojnosti, si nikdy nedávali žiadne ciele. Nikdy si nespisovali žiadne životné ciele, nerobili si k ním plány, nemuseli bojovať s vytrvalosťou.

Ani oni, ani ja. Keď som bol malý, každá moja túžba sa realizovala takmer okamžite. Neskôr som musel na ňu trochu viac myslieť. Ešte neskôr to chcelo viac sústredenia a vytrvalosti, no stále to šlo. V tridsaťpäťke?? Ani za Boha!!

Tu môj príbeh končí.

Strach z toho, že opäť spadneme do bahna trápenia a mrzutosti neúspechu, ma dohnal k snahe pochopiť, čo také zvláštne sa udialo, že naše trápenie pominulo. Namiesto nájdenia konkrétnej udalosti, ktorá trápenie zastavila, som uvidel svoj život v jeho celistvosti, a jeho priebeh mi odhalil všetky dôležité, povedal by som zlomové body v ňom.

Nebudem Vám tvrdiť, že som objavil recept na úspech, nebudem tvrdiť, že mám naň zaručenú metódu.

Dospel som však k názoru, že by som sa mal s Vami podeliť o poznatky, ktoré som počas mojej životnej cesty nazbieral.

Myslím si, že mnohí z Vás sa stanú úspešnými už po prečítaní mojej knihy.

Môj úspech stojí v podstate na jedinom pilieri. Tým pilierom je poriadok. Poriadok v informáciách, poriadok v pochopeniach, poriadok v živote.

Za dôvod svojho trápenia považujem práve neporiadok v živote.

Ako dôvod, prečo sa môj život nezlepšil ani po študovaní a snahe aplikovať do života poznatky autorov z oblasti úspechu, považujem fakt, že nepriniesli do môjho života poriadok. Mnohé z diel mali tendenciu zaviesť doň systém. Ale žiadne neprinieslo poriadok. Práve naopak, myslím že väčšina z diel je sama plná zmätku a nepresných informácií. Nakoniec, od začiatku upozorňujem na protichodné tvrdenia a rozpory samotných autorov.

Sami teda, každý z Vás individuálne, posúďte informácie a argumenty, ktoré Vám v mojej knihe predkladám.

Stretneme sa na druhej strane. Nie na druhej strane tejto knihy, ale na druhej strane začarovaného lesa.

Tam je ÚSPECH.

Table of Contents

Ján Fiľa

Iný pohľad na úspech

Autorské práva

PREDSLOV

ÚVOD

Kapitola prvá

Kapitola druhá

Kapitola tretia

Kapitola štvrtá

Kapitola piata

Kapitola šiesta

Kapitola siedma

Kapitola ôsma

Kapitola deviata

Kapitola desiata

Kapitola jedenásta

ZÁVER