Válka Severu proti Jihu

Josef Opatrný

Vydala Univerzita Karlova

Nakladatelství Karolinum

www.karolinum.cz

ebooks@karolinum.cz

Redakce Kamila Veselá

Obálka Zdeněk Ziegler

Mapy Jaroslav Synek

Vydání třetí, upravené

© Univerzita Karlova, 2017

© Josef Opatrný, 2017

Tato kniha vznikla na Univerzitě Karlově v rámci programu PROGRES Q09: Historie – Klíč k pochopení globalizovaného světa.

ISBN 978-80-246-3555-2 (print)

ISBN 978-80-246-3569-9 (pdf)

ISBN 978-80-246-4165-2 (epub)

ISBN 978-80-246-4164-5 (kindle)

Milovaným vnoučatům Lízince a Richardovi

Obsah

1. Úvodem

2. Poznámka ke třetímu doplněnému a pozměněnému vydání

3. Prolog

4. Na cestě k občanské válce

5. Virginie versus John Brown

6. Rozdělený dům

7. Dunění bubnů

8. Iluze a nerozhodnost

9. Monitor a Merrimac

10. Homestead Act a zrušení otroctví

11. Gettysburg

12. Na cestě k vítězství

13. ... a k porážce

14. Volby roku 1864

15. Appomattox

16. Rekonstrukce – plány a skutečnost

17. Stručná chronologie občanské války a rekonstrukce

18. Bibliografická poznámka

19. Summary

Úvodem

Tato kniha není pouze historií občanské války ve Spojených státech. Milovníci vojenské historie vyčítají jejímu autorovi, že věnoval operacím armád Unie a Konfederace menší pozornost než politickému a ekonomickému kontextu, v němž probíhaly. Musím jim v tom dát za pravdu. Důraz je skutečně kladen na některé „nevojenské“ stránky krvavého konfliktu, který před více než sto lety poutal pozornost nejen americké, ale i světové veřejnosti. Konfliktu, jehož výsledek vytvořil podmínky pro přeměnu sice bohatého, politicky však málo významného státu v jednu z největších světových mocností. Tak jako za každé občanské války docházelo přitom i za války Severu proti Jihu, jak je u nás díky inovativně přeloženému titulu díla Margaret Mitchellové[1] tato válka nejčastěji nazývána, k věcem, na něž by vítězové i poražení rádi zapomněli. Na druhé straně se však stala celá řada událostí z let 1861–1865 součástí americké tradice, k níž se hlásí Američané dodnes, aniž by toto konstatování znamenalo, že na ně nazírají ze stejného úhlu a mají na ně stejný názor. Americkou občanskou válku samozřejmě stále zkoumají vojenští historikové. Pro ně byla významná z hlediska zavádění nových zbraní, například pancéřované lodi či masivního využití moderních komunikačních prostředků, ať to už byla železnice, nebo telegraf.[2] A protože tvář války byla tak různorodá, lze sledovat v práci daného rozsahu blíže jen některé momenty včetně oněch svrchu zmiňovaných širších souvislostí. S nadějí, že pomohou čtenáři vytvořit odpovídající obraz o době a lidech, kteří byli protagonisty i bezejmennými hrdiny událostí. Význam války přitom mimo veškerou pochybnost přesáhl hranice Spojených států a zařadil ji mezi důležité milníky světových dějin.

1)Margaret Mitchellová (1900–1949), americká autorka jediného románu Gone with the Wind (1936, Odváto větrem), česky vyšlo poprvé roku 1938 s názvem Jih proti Severu. Kniha bývá považovaná za nejúspěšnější americký román 20. století. Získala Pulitzerovu cenu, byla vydána asi v osmi milionech výtisků ve více než 40 zemích světa, přeložena do 30 různých jazyků a několikrát zfilmována.

2)K roli americké občanské války v modernizačním procesu válečnictví vůbec srov. Edward HAGERMAN, The American Civil War and the Origins of Modern Warfare, Bloomington 1988.

Poznámka ke třetímu, doplněnému a pozměněnému vydání

Když jsme v polovině 80. let diskutovali v nakladatelství Mladá fronta o možnosti vydat v dodnes kladně hodnocené edici Archiv práci o americké občanské válce, nikdo z nás, redaktoři Petr Křivský a Vladimíra Křižanová, jejíž památku musím tímto připomenout, či vedoucí řady Jan Halada, nepředpokládal, že v roce 1998 vyjde druhé vydání titulu a myslet na třetí vydání v roce 2017 bylo za hranicí fantazie. Hlavní předmět sporů, či spíše přátelských diskusí, představoval problém proporcí pasáží věnovaných bitvám a válečnému dění vůbec a těch částí publikace, kde čtenář získá přehled o širším kontextu událostí. Vzhledem k tomu, že v Československu v té době existovalo jen minimum titulů k americkým dějinám, přičemž musím s politováním konstatovat, že se v tomto ohledu dnes změnila situace v oblasti kvalitních prací jen velmi málo, dohodli jsme se nakonec na variantě zdůrazňující širší pohled a ohlas prvního vydání ukázal správnost této volby. Válka Severu proti Jihu z pultů brzy zmizela, čímž se zájem o tuto problematiku u české veřejnosti nevyčerpal. Dosvědčovalo to rozhodnutí nakladatelství Libri vydat na konci 90. let druhé vydání, jež se od vydání prvního lišilo ve dvou směrech. Zcela přepracována byla poslední kapitola věnovaná problematice rekonstrukce, původně koncipovaná jako stručný epilog. Jí získal čtenář přesnější představu o letech, která měla v řadě ohledů pro další vývoj Spojených států stejně velký význam jako výsledek války za sjednocení Unie. Druhá změna byla pak v obrazové příloze, jíž tvořily zejména reprodukce ocelorytin a xylografií z druhé poloviny minulého století. Ocelorytiny, zobrazující některá místa v práci zmiňovaná, pocházely z velké části ze známé publikace Mayer’s Universum. Xylografie pak byly výběrem z ilustrací ke knize Josefa Čermáka Dějiny občanské války s připojením zkušeností českých vojínů (1889). Menší část ilustrací představovaly reprodukce dobových fotografií, jež jsme zařadili jako jistý symbol. Byla to totiž právě americká občanská válka, již jako první ozbrojený konflikt důkladně zdokumentovali fotografové obou bojujících stran. Podstatného rozšíření doznala z pochopitelných důvodů bibliografická poznámka, kde se objevily některé tehdy nové tituly, z nichž jsem výslovně upozorňoval na vynikající, dnes už klasickou práci Jamese M. McPhersona Battle Cry of Freedom,[3] jejíž autor pak ve studiu problematiky občanské války dál pokračoval a vydal další autoritativní publikace.[4]

Změn v jiných částech textu bylo jen minimálně, pouze tam, kde mě kolegové či čtenáři, jimž jsem za jejich připomínky dodnes vděčen, upozornili na několik faktických chyb, nedokonale provedenou korekturu či nepřesné, více výkladů připouštějící formulace. Nově byla také připojena stručná chronologie občanské války a poznámky. Ty zejména charakterizují jednotlivé postavy (včetně jejich životopisných dat) a vysvětlují historické termíny či některé další, méně frekventované či známé pojmy.

Téměř dvacet let po druhém vydání publikace mne překvapilo Nakladatelství Karolinum, s nímž spolupracujeme desítky let při vydávání našich prací věnovaných problematice hispánského světa, ať je to Španělsko, či Latinská Amerika,[5] nabídkou vydat Válku Severu proti Jihu potřetí. Nabídkou o to lichotivější, že sice trvá česká vydavatelská bída, co se týče kvalitních prací k dějinám Spojených států, díky jakémusi příznivému řízení osudu však neplatí tento povzdech pro knihy věnované občanské válce v USA. Hned na počátku 90. let shrnul Vladimír Dolínek v článku v Historii a vojenství[6] výsledky své průkopnické práce, již představil v roce 1971 jenom v podobě nepublikované disertace, připuštěné k obhajobě až dvacet let po napsání![7] Už před polovinou 90. let vyšla kolektivní publikace vydaná pod jménem Leonida Křížka, zaměřená především na vojenské události a otázky konfliktu,[8] a o několik let později se začal problematikou války zabývat Jiří Hutečka. Už jako oponent Hutečkovy diplomové práce jsem s potěšením konstatoval nejen jeho nadšení a zápal, ale seriózní přístup k tématu a nepochybnou inteligenci, tedy záruky úspěšné práce historika.[9] Hutečka pak své kvality potvrdil doktorskou disertací, časopiseckými články[10] a nakonec znamenitým rozsáhlým knižním titulem Země krví zbrocená. Americká občanská válka 1861–1865.[11] Tak jako ve svých dalších textech se zde soustředil zcela plánovitě na vojenskou stránku konfliktu, je konec konců historikem vojenství, aniž by zůstal u tradičních postupů vojenských dějin, „zabývajících se v lepším případě detailním průběhem bojových operací a v horším případě faktograficky obsesivním popisem všeho možného – od organizace a administrativu přes pevnosti, zbraně až po uniformy“,[12] a prezentuje svoji knihu jako „pokus o ‚inovativní‘ přístup k dějinám vojenství“.[13] Výslovně přitom konstatuje: „Rozhodnutí soustředit se primárně na vojenské aspekty konfliktu zároveň této práci umožňuje vymezit se vůči svému předchůdci, dílu Josefa Opatrného, které se z rozhodnutí autora zaměřuje především na politickou stránku věci a válku jako takovou poněkud odsouvá do pozadí. Oba texty, každý nahlížející daný problém z jiného úhlu a zcela jinými metodami, se tak mohou svým způsobem zdárně doplňovat.“[14]

Jen o málo později než Hutečku přitáhla občanská válka pozornost dalšího mladého historika Marka Vlhy. Ten dospěl k občanské válce přes studium české emigrace v USA v 19. století a kromě fundamentálního spisu Mezi starou vlastí a Amerikou[15] tak mohl vydat pečlivou edici dopisů čtyř z českých účastníků americké občanské války – Dopisy z války severu proti jihu,[16] ještě předtím ale také článek o amerických ženách válečného pětiletí.[17] Nakonec vyšla možná trochu neústrojně v edici „polozapomenutých válek“ nakladatelství Epocha další práce českého autora Ivana Brože, Hvězdy proti hvězdám (Americká občanská válka 1861–1865).[18] Neústrojně proto, že občanská válka ve Spojených státech skutečně k polozapomenutým válkám nepatří, nezůstává totiž jen předmětem intenzivního zájmu amerických historiků a amerikanistů z jiných zemí, ale je právě ve svém širším kontextu stále součástí politického diskurzu Spojených států. Objevily se také překlady, např. text 1400 dní. Válka Severu proti Jihu den po dni.[19] Problematice těsně spjaté s občanskou válkou pak věnuje pozornost Markéta Křížová v práci o otrokářství v Americe.[20]

Proč je ovšem americká občanská válka tak přitažlivá pro české autory a vydavatele při jejich nezájmu o americké dějiny jako celek, zůstává otázkou. Roli tu může hrát samozřejmě zmiňovaný román Margaret Mitchellové a jeho filmové adaptace či parafráze dojímající osudovým příběhem Scarlett O’Harové a Rheta Butlera generace čtenářek, ale možná také existence CACWA – Czech American Civil War Asociacion, sdružení obdivuhodných nadšenců, kteří v roce 1990, resp. 1993, kdy proměnili československý spolek ve spolek český, institucionalizovali svůj zájem o vojenskou historii do podoby společenství pořádajícího schůzky, výcviková setkání, soutěže, rekonstrukce bitev a zájezdy na obdobné mezinárodní akce v Evropě i za mořem. Někteří dělí svůj zájem o americkou občanskou válku s interesem o války napoleonské či válku sedmiletou, jiní zůstávají jen u konfliktu z let 1861–1865. Pořizují si dobové uniformy, výzbroj i výstroj, píší do svého občasníku CACWA Tribune,[21] pečlivě studují příslušnou literaturu a sledují webovou stránku asociace. Nelitují peněz na cesty po bojištích americké občanské války, jež absolvují, alespoň částečně, v příslušných stejnokrojích či přinejmenším s patřičnými pokrývkami hlavy. Jejich vědomosti jsou ohromující, znají bezpečně nejen jména vojáků a důstojníků jednotek Unie i Konfederace, standardizovanou výzbroj a výstroj oddílů unionistů i konfederovaných, ale i osobní zbraně důstojníků či nestandardní doplňky uniforem, jež si Custer nebo Crook pořizovali za vlastní prostředky ve snaze získat skutečně nejlepší nástroje zabíjení na trhu a trochu ozvláštnit jednotvárnou stejnokrojovou modř či šeď. Kdyby pak na počátku 60. let 19. století už existovalo moderní číslování vojenských bot, určitě by ho ti největší nadšenci pečlivě registrovali pro každého jednotlivého pěšáka, kavaleristu, zákopníka či dělostřelce. Jsou vděčnými a náročnými čtenáři všeho, co o občanské válce vyjde, a proto se domnívám, že tvoří spolu se svými rodinnými příslušníky a přáteli nemalou část čtenářské obce výše zmiňovaných publikací. Léta je dávám za příklad pilného studia i ušlechtilé záliby posluchačům anglistiky, kteří se mýlí v názoru, že ke kvalitnímu překladu či tlumočení není třeba znát ani historii, ani kulturu příslušné jazykové oblasti. Pokud pak Ahmad, Flegma či Yankee pošlou fotografie ze svých posledních manévrů či setkání nebo snímky dokumentující růst rodin a poslední číslo CACWA Tribune, prohlédnu a pročtu je přirozeně stejně důkladně jako odbornou literaturu k dějinám hispánského světa, který představuje hlavní oblast mého profesního zájmu. Pokud je pak dokonce přinesou po skončení pracovní doby svých občanských zaměstnání tesařů, zámečníků, instalatérů či zeměměřičů do mojí kanceláře, trávíme nad nimi hodiny, oni se zaslouženou pýchou, já potom v obdivu a s trochou závisti, ne že bych jim přitom tu nádheru pochopitelně nepřál. Samozřejmě za ta léta vím, že obě předchozí vydání Války Severu proti Jihu obsahovala pro specialisty z CACWA málo informací o rážích zbraní, jejich výrobních řadách, tabulkových i skutečných stavech jednotlivých setnin, regimentů a celých sborů bojujících u Gettysburgu či Shilohu nebo výzbroji říčních monitorů unionistů. Musím je ke své lítosti zklamat i ve třetím vydání. Doznalo sice jistého přepracování, pochopitelně rozšíření bibliografické poznámky o nové tituly, ilustrace jsme doplnili o půvabné ocelorytiny a dřevoryty z dobových publikací Picturesque America[22] a The American Conflict: A History of the Gret Rebellion in the United States of America, 1861–1865,[23] základní linie se však nezměnila. Válka zůstala i zde hlavně součástí proměny americké společnosti počátku druhé poloviny 19. století, na níž se přirozeně podstatnou měrou podílela. Potřeba válečných let zrodila řadu vynálezů, otevřela americkým ženám cestu do profesí vyhrazených do té doby výlučně nebo téměř výlučně mužům, zahájila, zejména díky zákonu o domovinách, přijatému právě ve válečných letech, období nebývalé populační expanze i masivního ekonomického růstu se spekulačními skandály, korupcí a nakonec i s krizemi, v této dimenzi v historii Spojených států bez precedentu. Pomohla vytvořit společnost, která se pak na víc než půl století stala snem pro miliony přistěhovalců z jiných částí světa. Tyto skutečnosti jsou pro mne v této práci důležitější než způsob umístění důstojnických distinkcí nebo počet nábojů v sumce unionistického či konfederačního pěšáka, přičemž však ani v nejmenším nezpochybňuji důležitost těchto maličkostí a hlavně zajímavost pro čtenáře milujícího detail či historika každodenního života. Naopak, tyto drobnosti prozrazující podle mého názoru o historii člověka možná víc než často spekulativní studie megatrendů a zákonitostí vývoje lidské společnosti a mají pro mne stejnou přitažlivost jako pro členy CACWA. Jim, přátelům z tohoto ctihodného sdružení, pro jejichž ochotu obětovat své zálibě nejen spoustu času a peněz i fantastické znalosti mám jen slova obdivu a uznání, se tedy omlouvám a doufám, že alespoň ostatní čtenáři najdou v knize jim dosud neznámé informace o jednom důležitém momentu dějin atlantického světa. Pokud by je potom ono období uchvátilo při čtení Války Severu proti Jihu natolik, aby hledali další poučení u odborníků z CACWA a stali se nakonec jejími členy, snad by mi odpustili moje pojetí této publikace i výše jmenovaní členové, či bývalí členové, této úctyhodné společnosti. Vám pak, pánové, i tady moje poklona.

Konec ukázky