JOHN C. MAXWELL

ŽIVOT BEZ HRANIC

Kevinu Myersovi:

Pozoruji Tě již více než třicet let a více než dvacet let jsem součástí Tvého života. Odhodlání růst, vést a něco dokázat udává Tvému životu tón. Opakovaně jsem byl svědkem toho, jak odstraňuješ příslovečné zábrany a uvolňuješ prostor své kapacitě.

Mezi lidmi, které znám, bych jen těžko hledal někoho, kdo by byl větším důkazem toho, že lidé mohou překonat hranice, jež jsou před ně kladeny jimi samými nebo ostatními. A věřím, že Tvé největší úspěchy na Tebe ještě čekají.

PODĚKOVÁNÍ

Děkuji

Charliemu Wetzelovi, který mé texty přepisoval,

Stephanii Wetzelové, editorce prvního rukopisu,

a Lindě Eggersové, své výkonné asistentce.

Copyright © 2017 by John C. Maxwell

This edition published by arrangement with Center Street,

New York, New York, USA

Translation © Jakub Novák, 2017

Original English title: NO LIMITS

Copyright © for Czech edition Pavel Dobrovský – BETA s.r.o., 2017

All rights reserved. (Všechna práva vyhrazena.)

ISBN 978-80-7306-941-4 (ePub)

ISBN 978-80-7306-942-1 (mobi)

ČÁST I. – UVĚDOMĚNÍ

ODSTRAŇTE BARIÉRY SVÉ KAPACITY

Poznej sám sebe.

- Sokrates

Domnívám se, že nejvzácnější vlastností lidí je znalost sebe sama.

- Elizabeth Edwardsová

Tuto knihu píši s velkou vášní, neboť mi se stejnou vášní záleží i na vás. Padesát let jsem pracoval na zlepšení svého života a zlepšování životů druhých. Nic mě nenaplňuje větší radostí než pomáhat druhým růst a zdokonalovat se. Tuto knihu jsem napsal s konkrétním cílem: pozvednout vás a pomoci vám zvýšit vaši kapacitu.

Jak jsem se k psaní této knihy dostal? Tato myšlenka mě napadla v průběhu jedné z mých oblíbených činností, skvělé konverzace s přáteli u dobrého jídla. Během rozhovoru začal jeden z mých přátel mluvit o důležitosti potenciálu a o tom, jak jej lidé mohou dosáhnout. Vedlo to k diskuzi, která trvala skoro dvě hodiny. Když jsme se zvedali od stolu, někdo pronesl: „Ještě jsem nečetl žádnou knihu o kapacitě a možnostech jejího dosažení.“ A ani nikdo jiný o žádné takové nevěděl.

Tato konverzace pro mě byla velkým podnětem a ani po dvou letech jsem o ní nepřestal přemýšlet. Když jsem si téma kapacity důkladně promyslel, začal jsem se ptát, naslouchat odpovědím a učit se o kapacitě co nejvíce. Nakonec mě to přivedlo k vytvoření „Výzvy kapacity“.

Výzva kapacity

Kapacitu můžete naplnit, když dospějete k uvědomění, rozvinete své schopnosti a budete činit správná rozhodnutí.

Jinými slovy:

UVĚDOMĚNÍ + SCHOPNOSTI + ROZHODNUTÍ = KAPACITA

Toto je výzva, kterou v této knize prezentuji. Pokud jste ochotní přijmout ji a následovat proces, jejž vám nastíním, změníte svůj život.

Výzva kapacity začíná u uvědomění. Sebeuvědomění bylo prvním velkým krokem, který jsem musel při bourání bariér své kapacity podstoupit. A došlo k tomu již v začátcích mé kariéry. Modelem pastorství byl v té době pastýř, jenž pečuje o své ovečky. Vždy šlo o udržování a péči o stádo. Zahrnovalo to hodně poradenství. Takový byl tedy model, o němž jsem si myslel, že jej musím následovat.

Pak jsem si však přečetl knihu o nejrychleji se rozvíjejících kongregacích v Americe (America’s Fastest Growing Churches) od Elmera Townse. Pojednávala o tom, jak ovlivnit více lidí a jak co nejlépe vést kongregaci. Od té knihy jsem nemohl odtrhnout oči. Příběhy byly opravdu inspirativní.

Po přečtení jsem se rozhodl navštívit všechny kongregace z knihy a setkat se s jejich pastory. Jak toho však dosáhnout? Ti pastoři mě neznali. Proč by tedy se mnou ztráceli čas?

Pak jsem dostal nápad. Kontaktoval jsem je s tím, že jim zaplatím sto dolarů za půlhodinu jejich času. Bylo to v roce 1971, kdy jsem vydělával pouhých 4 200 dolarů ročně. Zoufale jsem však potřeboval zjistit, díky čemu tito pastoři dosáhli takových úspěchů. Když dva z těchto deseti pastorů přijali mou nabídku, byl jsem nadšený.

Jakmile jsem se s těmito lídry domluvil na setkání, začal jsem sepisovat otázky, jež jsem jim hodlal položit. Bylo jich plno, celých pět hustě popsaných stran. Byl jsem plný očekávání, když jsem s nimi usedal ke stolu, a okamžitě jsem začal chrlit otázky tak rychle, jak jsem jen dokázal. Samozřejmě jsme se nedostali ke všem otázkám, jež jsem si sepsal, ale i tak to znamenalo průlom v mém soukromém i profesním životě. Největším objevem pro mě bylo, že tito pastoři netrávili čas poradenstvím. Místo toho se věnovali výhradně tomu, aby lidi připravovali.

Zpočátku jsem to nechápal. Musel jsem je požádat, aby mi to vysvětlili. Poradenství lidem pomáhá pracovat s jejich slabostmi. Příprava lidem pomáhá pracovat na jejich přednostech. Začalo se mi rozjasňovat.

Poté mi vysvětlili, že lidé snadněji dosáhnou svého potenciálu, když budou pracovat na svých silných stránkách místo toho, aby se soustředili na ty slabé. V tu chvíli mi to došlo. Tito pastoři nebyli pouhými pastýři dohlížejícími na stádo. Byli to rančeři. Měli vizi. Měli ducha průkopníků, kteří vytvářeli a stavěli. Budovali a rozvíjeli druhé a zvali ostatní k tomu, aby se stali součástí něčeho většího. A pak společně rozvíjeli své kongregace, ovlivňovali stále více lidí a měnili svět kolem sebe k lepšímu.

Poradenství lidem pomáhá pracovat s jejich slabostmi.

Příprava lidem pomáhá pracovat na jejich přednostech.

To bylo poprvé, kdy jsem si uvědomil nepostradatelnost uvědomění k dosažení kapacity. Jediným způsobem, jak jsem mohl lidi vést k lepšímu životu, bylo pomoci jim soustředit se na jejich silná místa více než na ta slabá. A – poprosím bubny – jediným způsobem, jak jsem mohl já sám dosáhnout svého osobního a vůdčího potenciálu, bylo uplatňovat a rozvíjet vlastní silné stránky. To kompletně změnilo způsob, jakým jsem věci dělal, a brzy jsem zjistil, že mi jde mnohem lépe lidi připravovat než jim radit.

Než jsem objevil význam uvědomění, viděl jsem se v pozici pastýře, jenž pečuje o potřeby svých lidí. Pak jsem se však začal na svou roli a sebe sama dívat jinýma očima. Stal jsem se rančerem, který lidi ve své kongregaci vedl a rozvíjel.

Tento příběh jsem dlouho vyprávěl na různých konferencích. Po přednášce se mě tam pak často ptali, co bylo to nejdůležitější, jež jsem od těch dvou zpovídaných lídrů získal. Má odpověď byla stručná a jasná: uvědomění. Často jsem se zamýšlel nad tím, jak dlouho bych ještě lidem místo připravování radil, kdybych se s těmito lídry nesetkal. Odpověď neznám. Vím však, že k tomu, abychom si uvědomili, jak se zlepšit v naplňování kapacity, potřebujeme všichni pomoc někoho jiného.

Chtěl bych být tím, kdo vám k rozvoji sebeuvědomění pomůže. O tom je celá první část této knihy. Asi znáte frázi: „Když budu dělat to, co jsem vždy dělal, dostanu vždy to, co jsem vždy dostal.“ Chci vám pomoci začít dělat něco nového – a něco nového i získat. Než společně vyrazíme na cestu, rád bych se s vámi podělil o následující dvě myšlenky:

1. Efektivní změny nemusejí být nutně drastické. Poradenství a připravování lidí mají mnoho podobností. Obě tyto činnosti vyžadují, aby nám na druhých záleželo a abychom jim věnovali čas strávený jejich vedením a mentorováním. Jediné, co jsem musel udělat, bylo přestat se soustředit na jejich slabosti a začít se zabývat jejich přednostmi. Při čtení této knihy – obzvlášť této části zaměřené na uvědomění – se snažte přijít na to, v jakých oblastech vám změna vašeho zaměření přinese větší uvědomění vlastního potenciálu.

2. Změna je k dosažení vaší kapacity nezbytná. Při čtení zbylých dvou částí si všimnete velkého důrazu na změnu. V druhé části, jež se zabývá schopnostmi, budete mít za úkol pracovat na věcech, které nemusejí patřit mezi vaše přirozeně silné stránky. Nebude to jednoduché. Rozvoj v oblastech dovedností, jež nejsou přirozené, je často pomalý a nepatrný. Je to v pořádku. I malá pozitivní změna je prospěšná, neboť díky ní navýšíte svou kapacitu. Jakmile se dostanete k třetí části, jež pojednává o volbách, bude to o poznání snazší. V oblasti rozhodnutí můžete změn dosahovat mnohem rychleji. Pokud si přejete zvýšit kapacitu a naplnit potenciál, budou pro vás důležité všechny tyto změny – snadné i obtížné.

Jste připraveni na cestu? Čeká nás vzrušující dobrodružství. Rozvoj uvědomění vám umožní rozpoznat změny, díky nimž odstraníte bariéry omezující vaši kapacitu. Věřím, že až tuto knihu dočtete, bude vaše kapacita větší, než jste si kdy dokázali představit, a že budete na dobré cestě k životu bez hranic. Pojďme na to!

1.

VÍTE, CO VÁS OMEZUJE?

Kapacita, ačkoli jsem ji tak ještě v mládí nenazýval, mě fascinovala celý život. Mým oblíbeným dětským příběhem byla knížka Malý vláček Tilly (The Little Engine That Could), kterou mi maminka v dětství často četla. Když jsem se pak naučil číst, bral jsem si ji z knihovny znovu a znovu sám. Dokonce jsem doma předváděl scénky z knížky. Líbilo se mi, jak ten malý vláček věřil v sám sebe a díky této důvěře se dokázal dostat na druhou stranu kopce. Jeho kapacita vzrostla díky tomu, že se dokázal dotlačit ke svým hranicím.

Pamatuji si historku, kterou občas vyprávěl tatínek. Starý muž jednoho dne vyrazil k řece, uviděl mladého rybáře a šel se podívat blíž, jak se hochovi daří. Chlapec již chytil dvě malé ryby a zrovna, když se k němu stařec přibližoval, vytahoval na břeh obrovského okouna.

„To je krásný úlovek,“ pronesl stařec, zatímco hoch sundával rybu z háčku. Chlapec však pak rybu vzal a hodil zpět do vody.

„Co to děláš?“ vykřikl starý muž. „Vždyť to byl ohromný kus.“

„To sice ano,“ odvětil chlapec, „ale my doma nemáme tak velkou pánev.“ Tahle historka mě vždycky rozesmála a ukázala mi, jak člověka umí omezovat jeho vlastní myšlení.

Také si živě pamatuji, jak jednou jeden z mých učitelů vyprávěl příběh o třech chlapcích, kteří chodívali do školy kolem vysoké zdi. Pokaždé když šli do školy, přemýšleli, co je asi na druhé straně. Jejich zvědavost rostla, až jednoho dne jeden z chlapců se slovy „pojďme to zjistit“ hodil svou čepici přes zeď. „Teď tu zeď musím přelézt a podívat se, co je na druhé straně,“ pronesl.

Zbylí dva chlapci se na něj dívali s nedůvěrou, ale když viděli, jak začal šplhat, hodili své čepice přes zeď i oni a přidali se k němu. Nechtěli zůstat pozadu. Chtěli objev sami zažít, ne o něm jen slyšet z vyprávění.

Stále si pamatuji, jak jsem si říkal, že bych svou čepici také hodil přes zeď. Chtěl jsem navštěvovat nová místa, objevovat neznámé a nutit se k překonání svých domnělých hranic. To se dodnes nezměnilo. Pokud si tato přání chcete splnit, potřebujete se k tomu pevně zavázat. Od chvíle, kdy jsem tento příběh slyšel poprvé, jsem již mnohokrát hodil pomyslnou čepici přes zeď, abych se zavázal k objevování a dalšímu rozvoji.

A po vás chci, abyste dnes svou čepici přes zeď hodili také.

Výhody uvědomění

Tuto knihu jsem napsal proto, abych vám pomohl stát se tím malým vláčkem Tillym, jenž se dostal až na vrchol kopce. Chci vás inspirovat k tomu, abyste odstranili bariéry, jež vám brání v rozvoji a omezují váš potenciál. Rád bych vám pomohl zbavit se myšlenek typu „nemáme tak velkou pánev“. Chci rozšířit vaše myšlení a schopnosti. Chci, abyste hodili svou čepici přes zeď. Chci, abyste přijali výzvu kapacity a změnili svůj život. Jste ochotni to podstoupit? Pokud ano, začíná tento proces u uvědomění, u učení…

1. Vaše kapacita není předem daná

Pokud jste na tom stejně jako většina lidí, asi od života chcete víc, než právě máte. Možná nejste úspěšní ve všech oblastech. Možná nejste spokojení s rychlostí svého postupu. Udělali jste vše, co jste udělat chtěli? Nebo chcete vidět více, dělat více a stát se něčím více? Pokud jste jako já, přejete si dostat se někam dál. Ani v téměř sedmdesáti letech nejsem zcela spokojený. Chci dále růst a pozitivně ovlivňovat svět.

Pokud nevíte, co vás omezuje,

jak to pak chcete odstranit?

Co vám stojí v cestě? Co vás omezuje? Víte to? Pokud nevíte, co vás omezuje, jak to pak chcete odstranit?

Možná jste již slyšeli říkat: „Pokud něco potřebujete udělat, zadejte to někomu zaneprázdněnému.“ Zní to sice zvláštně, ale opravdu to funguje. Lidé, kteří toho dokážou hodně udělat, jsou schopní brát na sebe stále více a přitom zůstat produktivní. Proč tomu tak je? Má prostě někdo velkou kapacitu, zatímco jiný ne?

Zamysleli jste se už nad svou kapacitou důkladně? Většina lidí se domnívá, že je předem daná. O někom se dozvíte, že má velkou kapacitu, o jiném, že má nízkou, a prostě to přijmete. Jaká je vaše kapacita? Je podle vás velká, průměrná, nebo nízká? Myslíte si, že je předem daná? Možná jste ji přímo neonálepkovali, ale pravděpodobně jste odhadli určitou úroveň úspěchu, kterou pro sebe považujete za možnou.

To je problém.

Příliš mnoho lidí ve slově kapacita vidí omezení. Předpokládají, že je jejich kapacita daná, obzvlášť pokud již překročili určitý věk. Lidé se vzdávají myšlenky, že jejich potenciál či kapacita může růst. A snaží se pouze spravovat to, o čem si myslí, že jim bylo dáno do vínku.

Takto přemýšlí mnoho lidí. Aktivista Roberto Verzola tento styl myšlení pozoruje u ekonomů, kteří se navíc snaží přesvědčit ostatní, aby toto omezené smýšlení převzali také. Verzola píše:

Základním předpokladem ekonomie je nedostatek. Důsledkem je, že se nepředpokládá hojnost. Většina ekonomů hlavního proudu tudíž není připravena hojnost řešit. Nemají příliš konceptů, jež by ji vysvětlovaly. Pokud se s ní setkají, vrátí se ke svým neadekvátním teoriím založeným na nedostatku.[1]

Jinými slovy, ekonomové definují svět na základě omezení a na základě omezení definují i lidi. A to je příliš limitující. Místo toho je třeba definovat svět a lidi na základě jejich možností.

I když věřím, že sto procent z nás může dále růst, měnit svou kapacitu a zvyšovat potenciál, jsem si také vědom toho, že kapacita každého z nás je blokována určitými bariérami. Některé z nich jsou pevné, většina však ne. Nesmíme jim dovolit, aby bránily v rozvoji našich životů. Nesmíme je nechat určovat naše možnosti. Předtím, než je budeme moci zbořit a rozšířit svou kapacitu, se za ně musíme podívat a uvědomit si, čeho jsme skutečně schopní.

„Život je jako kolo s dvěma přehazovačkami.

Většina z nás má rychlosti, které nikdy nevyužije.“

- Charles Schulz

Charles Schulz, autor komiksu Peanuts, napsal: „Život je jako kolo s dvěma přehazovačkami. Většina z nás má rychlosti, které nikdy nevyužije.“ Myslí tím, že většina z nás má nevyužitý potenciál, o jehož existenci ani sami nevíme. To však můžeme změnit.

2. Můžete si uvědomit možnosti,

díky kterým se zlepšíte

Většinu této kapitoly bych rád věnoval právě tomuto tématu. Chci se zaměřit na uvědomění, které je nepostradatelným předpokladem trvalého růstu. Bohužel, pokud vám uvědomění chybí, neuvědomujete si to. Je to mrtvý bod. Nevíte, co nevíte, a nevidíte, že jste slepí. Připomíná to Hlavu XXII.

Má cesta k sebeuvědomění byla prostá, ale trvala dlouho. K uvědomění mi na začátku museli pomoci druzí. Otevřít oči mi musel někdo, kdo viděl. Tato zkušenost ve mně probudila hlad po dalším rozvíjení mého sebeuvědomění. Začal jsem přemýšlet, jestli je tam někde pro mě ještě něco.

V této kapitole vám popíši proces, který jsem vyvinul. Nemyslím si, že jsem dorazil do cíle. Stále si pokládám otázku, co mi ještě chybí. To, co vám teď prozradím, vám však pomůže poznat lépe sebe sama, což je nezbytným předpokladem k naplnění kapacity.

Sebeuvědomění je mocná zbraň. Umožňuje vám jasně vidět sebe sama. Pomáhá vám při rozhodování a zvažování příležitostí. Umožňuje vám testovat vaše hranice. Dává vám schopnost pochopit druhé. Posiluje vaše vztahy s jinými lidmi. Umožňuje vám maximalizovat silné stránky a minimalizovat ty slabé. Otevírá dveře k vyšší kapacitě.

Zde je několik postřehů, nad nimiž byste se při práci na uvědomování svých možností měli zamyslet:

Pozornost: Hledání toho,

co potřebujeme vědět

V knize Winning with People (Vyhráváme s lidmi) jsem psal o „principu brýlí“, podle kterého to, kým jsme, ovlivňuje náš pohled na druhé. V této knize jsem se soustředil na to, jak naše perspektiva zabarvuje svět, lidi a život kolem nás. Také však platí, že to, kým jsme, ovlivňuje náš pohled na sebe sama. Máme přirozenou tendenci vidět věci tak, jak jsme se na ně dívali vždy. Chceme-li zvýšit svou kapacitu, musíme se dívat jinak. Musíme být ochotní dívat se na sebe sama a svět kolem sebe jinýma očima. Musíme být pozorní a hledat, co potřebujeme vědět.

To, kým jsme, ovlivňuje náš pohled na druhé.

Uvědomění: Objevení toho, co potřebujeme vědět

To, co lidem nejčastěji brání v naplnění jejich kapacity, není nedostatek touhy. Obvykle je to nedostatek uvědomění. Lidé bohužel nedosahují sebeuvědomění nějakou náhodou. Navíc jsou zde faktory, jež nám znesnadňují cestu a brání ve vyvinutí sebeuvědomění. Mezi ně patří:

• výmluvy

• fantazírování o úspěších, které není zakotveno v realitě

• mluvení, aniž bychom naslouchali druhým

• nevyřešené negativní emoce

• návyk neustále se rozptylovat

• absence sebereflexe

• neochota zaplatit za získání zkušeností

Konec ukázky

Table of Contents

Titulní strana

PODĚKOVÁNÍ

ČÁST I. – UVĚDOMĚNÍ

1. VÍTE, CO VÁS OMEZUJE?

ČÁST II. – SCHOPNOSTI

ČÁST III. – ROZHODNUTÍ