Přeložila:

DANA CHODILOVÁ

Karen Schaler: Vánoční tábor

Vydání první

Christmas Camp: Copyright © 2018 by Karen Schaler

Christmas Camp Wedding: Copyright © 2019 by Karen Schaler

Vydalo nakladatelství Baronet a.s., Květnového vítězství 332/31, Praha 4,

www.baronet.cz v roce 2019 jako svou 2299. publikaci

Přeloženo z anglických originálů Christmas Camp a Christmas Camp Wedding vydaných nakladatelstvím William Morrow, An Imprint of HarperCollinsPublishers

Český překlad © 2019 Dana Chodilová

Odpovědný redaktor Jiří Chodil

Korektorka Daniela Čermáková

Cover illustration, 2019 Little, Brown Book Ltd

Přebal a vazba, 2019 Ricardo a Baronet

Sazba a grafická úprava Ricardo

Veškerá práva vyhrazena.

Tato kniha ani jakákoli její část nesmí být přetiskována, kopírována

či jiným způsobem rozšiřována bez výslovného povolení.

Název a logo BARONET® jsou ochranné známky zapsané

Úřadem průmyslového vlastnictví pod čísly zápisu 216133 a 216134.

ISBN 978-80-269-1194-4 (Formát ePub)

ISBN 978-80-269-1195-1 (Formát MobiPocket)

BARONET

Praha 2019

Karen Schaler

Vánoční tábor

Tato kniha je věnována všem,

kdo nosí Vánoce v srdci,

a všem, kdo si je potřebují do srdce vpustit.

Najděte si borovou šišku. Něco si přejte.

A věřte.

PRVNÍ KAPITOLA

Haley Hansonová si hrála na to, kdo dřív uhne pohledem – se skupinou panenek. Panenky vyhrávaly. Seděly srovnané na jejím stole, roztomilé postavičky, vystrojené v hezkých klasických vánočních šatečkách z rudého a smaragdově zeleného sametu. Každé šaty byly přepečlivě lemované jemnou bílou krajkou a vpředu vyzdobené drobnými perleťovými knoflíčky. A ten jejich dokonale namalovaný úsměv! Kvůli němu se Haley mračila čím dál víc. Neošidily ji ani na minutku. Ano, tyhle vánoční panenky vypadaly sice nevinně, ale ve skutečnosti měly rozhodnout celou její budoucnost. Znamenaly pro ni všechno.

„Takže, abyste věděly,“ spustila a naklonila se k panenkám blíž. „Musíme spolupracovat, pokud mám dostat tuhle reklamní kampaň, rozuměno?“ Věnovala jim přísný pohled, chvilku čekala a pak se rozesmála. Lidé vždycky říkali, že má rozvinutou představivost. Pro práci brand managera se tahle vlastnost hodila. Ale ani její fantazie nepřiměla panenky k odpovědi.

Rozhodla se, že je tohle kolo nechá vyhrát. Ale nevzdávala se, šlo jí o hodně. Aby si přesně připomněla, co je v sázce, popošla k největšímu kusu nábytku v kanceláři, elegantní prosklené knihovně naplněné oceněními, která získala coby zaměstnanec firmy Bergman Advertising. Byla to působivá sbírka.

Nastoupila u agentury hned po vysoké škole, před osmi lety. Vybrala si reklamu a konkrétně práci s nastupujícími značkami, protože to byla cesta, jak zkombinovat své kreativní dovednosti s vyjadřovacími schopnostmi. Moc ráda pomáhala lidem a firmám promlouvat k zákazníkům originálními způsoby.

Vzala do ruky jednu ze svých cen. Trochu připomínala hollywoodského Oscara a pokaždé ji překvapilo, jak je těžká. Jmenovala se Addie. Byla stříbrná, ne zlatá, a menší než Oscar, ale v reklamní branži znamenala prakticky jeho obdobu. Nejprestižnější ocenění, jaké bylo v tomto oboru k mání.

Získala ho brzo poté, co začala pracovat u agentury, dělala na kampani pro jednoho ze svých prvních klientů, Massachusettský vzdělávací výbor. Chtěli velkou televizní reklamní kampaň na podporu gramotnosti, ale měli omezený rozpočet. Haley se podařilo získat čas a podporu několika předních celebrit. Kampaň slavila obrovský úspěch a byla použita jako model pro další školní okresy, pomáhala dětem po celé zemi. Haley se dostala do čela celostátní kampaně, což nakoplo její kariéru, a ona bez ohlížení postupovala dál. Od zastupování drobných rodinných firem rychle přešla ke špičkovým značkám a společnostem v Bostonu.

Jistě, aby se mohla stát jedním z nejmladších viceprezidentů, jakého kdy firma měla, musela se vzdát některých věcí – například osobního života, dovolených a víkendů –, ale nikdy toho nelitovala a teď se konečně přiblížila tomu, pro co tak tvrdě pracovala: povýšení na společníka agentury.

Její šéf Larry, majitel firmy, jí tu pozici slíbil, pokud do konce roku uloví multimilionovou zakázku. A tehdy vstoupily na scénu tyhle vánoční panenky. Haley se na ně zase podívala. Nebyly to jen tak nějaké panenky. Byly to panenky od Tyler Toys, jedné z největších hračkářských firem v zemi, která se chystala proniknout na mezinárodní trh. Přesně takovou zakázku Haley potřebovala, pokud se chtěla stát společnicí firmy.

Dostala se do bodu, kdy už nechtěla pro agenturu jen pracovat – chtěla mít podíl v podniku, z něhož pomohla udělat jednu ze špičkových reklamních agentur na východním pobřeží. Pracovala tvrdě a věděla, že si to zaslouží.

Byla jedináček, vyrostla v rodině, kde nikdy nebylo peněz nazbyt, ale měla štěstí. Rodiče jí sice nemohli dopřát moc materiálních věcí, třeba módní oblečení a cestování, musela oželet i taneční a gymnastické kroužky, ale vždycky věděla, že ji mají rádi. Rodiče v ní budovali víru, že možné je všechno, a tak si už v dospívání umínila, že nikdy nechce mít nouzi o peníze jako oni. A ti už se o ně taky nebudou muset strachovat. Ona se o ně postará.

Haley se vrátila k panenkám. Zakázky jako ta od Tyler Toys nerostou jen tak na stromech. Tohle bude její šance.

V cestě jí stála jenom jedna maličkost, nebo spíš jedna velice důležitá osoba – její šéf. Pro Haley byl Larry vždycky mnohem víc než to. Byl její mentor. Dal jí příležitost, přijal ji rovnou po škole. Byl přísný, ale spravedlivý, nutil ji překonávat očekávání. Naučil ji, že má vždycky uvažovat netradičně, nikdy se nesmířit s odmítnutím a neustále být o krok před konkurencí.

Takže když Haley dostala zasvěcený tip, že firma Tyler Toys pomýšlí na spolupráci s novou reklamní agenturou, okamžitě zapojila svoje kontakty a zjistila, že se ředitel Tyler Toys chystá na baseballový zápas v Bostonu. Zatahala za nitky a zajistila si lístky do stejné lóže. Ještě než na hřišti nastala třetí směna, domluvila s ním prezentační schůzku. Měla se konat za dva týdny, těsně před Vánocemi. Bylo to dokonalé, až do chvíle, kdy se Larry rozhodl, že tu schůzku povede Tom, další viceprezident společnosti.

Haley se otřásla, jen na to pomyslela. To v žádném případě nemůže dopustit. I Tom se toužil stát společníkem, poslední dva roky spolu soupeřili. Haley proti němu osobně nic neměla. Byl asi o deset let starší než ona, ženatý, dvě malé děti. Docela příjemný člověk. Jen mu nemínila dovolit, aby ji připravil o postup v kariéře. Nebylo v tom nic osobního. Byl to byznys.

Haley se usadila zpátky za stůl a odhodlaným pohledem se zabodla do panenek. Důvěrná chvilka s nimi ale netrvala dlouho, do kanceláře vešel Larry. Okamžitě se v křesle napřímila a uhladila si neviditelný záhyb na bezvadných černých šatech.

„Dobré ráno,“ pozdravila.

„Dobré ráno.“ Usmál se na ni a vytřeštil oči, jakmile uviděl tu záplavu panenek na jejím stole. „Haley, co tu provádíš s panenkami Tyler Toys? Ty měl přece dostat Tom.“

Haley se rychle zvedla. Nešťastnou náhodou přitom vrazila do stolu a panenky se zhroutily jako dominové kostky. Nevšímala si té spouště, pustila se do akce. Rozkročila nohy, opřela ruce v bok, nadmula hruď, povytáhla krk. Zaujala pozici Wonder Woman. Vybrousila si ten postoj během let, zjistila, že člověku dodá okamžitou dávku sebejistoty. Dosud to vždycky zabralo a spoléhala na to, že to zabere i teď.

Nasadila svůj nejpodmanivější úsměv. „Larry, já to chci s Tyler Toys vyjednat sama. Sama jsem s tím přece přišla. Udělala jsem přesně to, co jste po mně chtěl, přinesla jsem velkou zakázku. měla Tu schůzku bych vést já, ne Tom.“ Zavrtala se pohledem do Larryho. Chtěla, aby pochopil, jak vážně to myslí. Viděla překvapený výraz v jeho očích, ale jen se dál usmívala – a zaujímala svou pózu. Wonder Woman by na ni byla pyšná. Její nervozitu prozrazovaly jenom ruce na bocích, které se jí tvrdě zatínaly do kůže.

Dívala se a čekala, zatímco Larry došel k jejímu stolu a sebral jednu panenku. Vlasy měla po tom pádu jako vrabčí hnízdo, ale kupodivu tak byla ještě roztomilejší.

Larry se na hračku usmál. „Abys věděla, panenka od Tyler Toys byla první, jakou jsem kdy koupil svojí dcerce Shannon.“ Zavrtěl hlavou. „Dostala ji k Vánocům, to jí bylo asi šest. Nic jiného nechtěla. Byla z ní tak nadšená, že si ani nechtěla rozbalit ostatní dárky.“ Vzpomínal a vrtěl přitom hlavou. „Pojmenovala ji Grace a vyžadovala pro ni u slavnostní večeře vlastní talíř. Grace od začátku patřila do rodiny. Shannon ji s sebou brala všude. Dokonce i na prázdniny na Havaj, tam se stala ta nešťastná nehoda u bazénu. Ale i když byla Grace mokrá a odřená a potrhaná, dcera ji milovala. Ani se nechce věřit, že Shannon už je ve druhém ročníku na vysoké, ale víš co? Tu panenku má pořád a o každých Vánocích ji vytahuje. Proto jsou hračky od Tyler Toys tak výjimečné. Ke každé panence se pojí vánoční vzpomínka –“

Haley ho přerušila. „Já vím o Tyler Toys a o vánočních panenkách všechno.“ Nerada lidem skákala do řeči, ale potřebovala Larrymu ukázat, jak pečlivě si problematiku nastudovala. „Vím, že je to rodinná firma a vyrábí tyhle panenky desítky let. Každý rok o Vánocích uvedou na trh novou, jako je tahle.“ Chtěla jednu z nich vzít, ale povedlo se jí přitom smést celou hromadu ze stolu.

Larry povytáhl obočí.

Haley se zasmála a pospíchala panenky posbírat, ale zaznamenala, že se Larry nesměje, a tak zas rychle nasadila vážnou tvář. „Ředitel Tyler Toys mi řekl, že pro příští vánoční panenku hledají něco opravdu speciálního. Bude to jejich sedmdesáté výročí a já už mám pár výborných nápadů. Chci tu schůzku, Larry. Vím, jak zakázku dostat.“

Ale Larry se moc přesvědčeně netvářil. Došel ke knihovně a ukázal na všechna ocenění. „Haley, já vím, jaký máš talent. Dokazuješ to znova a znova. Na tebe se můžu vždycky spolehnout, když potřebuju klientovi nabídnout něco nového a jedinečného, něco nezvyklého, ale Tyler Toys… tady se musíme držet zvyku. Taková ta firma je. Jde tam o Vánoce a o tradici.“

„Vánoce a tradici zvládnu.“

Larry si založil ruce a upřeně ji pozoroval. „Vážně?“

Haley vzrušeně přikývla.

Larry ji vzal pod paží a vyvedl ji z kanceláře. Na chodbě ukázal na stážistu, který právě zápasil s umělým vánočním stromkem. Všude se válely větve a mezi nimi neotevřené krabice ozdob. Nešťastník se pokusil nacpat jednu větev do žalostného kmínku a celá konstrukce se zhroutila.

„V tom případě mi vysvětli, co má tohle znamenat,“ žádal Larry.

Haley se zděsila, ale rychle se vzpamatovala. „To můžu vysvětlit.“

„Letos jsem ti svěřil naplánování výzdoby. Chtěl jsem ji mít hotovou do prvního listopadu. Jsou dva týdny před Vánocemi, a nemáme tu nic než stážistu zápasícího se stromkem. Umělým. Měli jsme mít živý stromek.“

Haley se zhluboka nadechla. Věděla, že tenhle rozhovor musí rychle zvrátit ve svůj prospěch. „Omlouvám se. Měla jsem prostě tolik práce s doděláváním těch televizních reklam Time Right Beauty a musela jsem dostat billboardy na Perfect Perfume na Times Square… než mi vyšel čas zavolat dekoratéry, všichni byli zadaní a já nikoho jiného nenašla.“

„A tak tě napadlo, že využiješ našeho stážistu? Ten ani Vánoce neslaví. Je to žid!“

Haley otevřela pusu, aby něco řekla – ale nevyšlo z ní ani slovo.

Larry ukázal přes chodbu. „Viděla jsi Tomovu kancelář? Ten si na výzdobu našel čas. Vánoce miluje.“

Haley neochotně sledovala Larryho pohled. Věděla, jak vypadá Tomova kancelář. Nedala se přehlédnout. Tom byl samozvaný král svátků, měl tam víc ozdob než ve vánočním filmu Hallmarku. Přinutila se usmát. „Larry, Tom sice umí udělat výzdobu, ale to ještě neznamená, že je nejlepší člověk na tu prezentaci.“

Larry se neusmíval, a když se jí podíval přímo do očí, v duchu se celá zkroutila. Ten pohled znala. Znamenalo to „už jsem se rozhodl, tak mě nerozčiluj“. Musela něco udělat. Znovu zaujala svůj silový postoj. Tentokrát ale neměla hruď tak nadmutou a hlavu nedržela tolik vysoko. Nesmí o tuhle zakázku přijít. Lidé jejího druhu neprohrávají.

Larry promluvil bez servítků. „Přidělil jsem Toma k zakázce Tyler Toys, protože vnímá ducha Vánoc stejně jako Tyler Toys. Je to naše nejlepší šance, jak ji získat.“ Stroze jí pokývl, dal najevo, že je rozhovor u konce, a vykročil ke své kanceláři.

Ale Haley, přetékající adrenalinem, se nevzdávala. Skočila mu do cesty a spustila jako kulomet.

„Já taky dovedu vnímat ducha Vánoc! Umím si vyzdobit kancelář! Umím postavit stromek!“

„Haley, cením si tvého nadšení, ale prostě nevěřím, že jsi na tu schůzku nejlepší zástupce. Každé Vánoce zmizíš do Karibiku, a ani tam to nebereš jako dovolenou.“

Haley se ani nehnula. „Víte, že je to pro mě služební cesta, vždycky tam jednám s naším karibským klientem. Beru s sebou rodiče. Je to naše zimní dovolená. Já pracuju, oni odpočívají, všichni jsou spokojení.“

„A o to právě jde, že pracuješ, neslavíš Vánoce.“ Larry vykročil dál.

Haley ho zase zastavila. Začínalo na ní být znát zoufalství, šlo do tuhého. „Larry, počkejte, prosím. Víte, jak tvrdě pro vás pracuju, pro tuhle agenturu. Říkal jste, že tenhle rok bych se konečně mohla stát společníkem –“

Larry ji přerušil. „Ale být společníkem znamená vědět, co je pro naši společnost nejlepší –“

„Já to vím, a proto vám říkám, že jsem nejlepší člověk na vyjednání té zakázky. Já vím, že to dokážu. Musíte mi dát šanci. Jen řekněte, co mám udělat, jak vás přesvědčit, a já to udělám.“

Larry se zhluboka nadechl. Haley naopak zadržela dech. Podíval se na Tomovu kancelář, pak na stážistu, který dál zápasil se žalostným stromkem, a nakonec zpátky na Haley. Vypadal, že bude svých následujících slov litovat, ale stejně je řekl.

„V mé kanceláři, za deset minut. Buď tam.“ Obrátil se a odešel.

DRUHÁ KAPITOLA

Tentokrát Haley Larrymu v odchodu nebránila. Měla moc práce s vítězným tanečkem. Vypadala jako hráč, který právě udělal touchdown a radostí poskakuje s rukama ve vzduchu. Zpoza rohu se vynořila Kathy, vedoucí grafička agentury, bohémské stvoření a Haleyina skvělá kamarádka, a rozesmála se, když ji viděla křepčit.

„Co se to tady děje?“ zjišťovala a hned se pustila taky do tance. Až na to, že její pohyby připomínaly spíš hip-hop než nadšeného fotbalistu.

„Slavíme.“ Haley popadla Kathy za ruku, vtáhla ji do své kanceláře a zavřela dveře. „Myslím, že jsem Larryho přesvědčila, aby mi dal zakázku Tyler Toys.“

„Tobě? Slečince Dejtemipokojsvánocema?“

Haley to nepobavilo. „Mluvíš jako Larry. Nejsem žádný skřítek Grinch. Mám Vánoce ráda. Jenom nemám čas na všechny ty –“

„Na co? Na vánoční oslavy, zvyky, ozdoby, na všechny ty věci, které Tyler Toys milují.“

Haley se rozhlédla po své kanceláři. „Aby bylo jasno, sice nezdobím a nemám vánoční stromek, ale to ještě neznamená, že nechápu Vánoce. Můžu si udělat průzkum.“

Kathy pořád nevypadala, že ji to přesvědčilo. „Nemůžeš vyzkoumat vánočního ducha, taková věc se musí cítit. Víš to přece, ne?“

Haley se vrhla ke stolu, popadla jednu vánoční panenku a zamávala jí na Kathy. „Dokážu tohle!“ Ubohé panence se hlavička klátila sem tam. „Larry Tomovi tu zakázku ještě nedal. Já mám panenky. Jsou tady. Jsou moje!“

Kathy jí hračku opatrně sebrala. „Fajn. Mezi námi kámoškami, víš, že tě mám ráda, ale mluvíš jako dvanáctiletý spratek.“

Haley se do ní zabodla pohledem.

Kathy pokrčila rameny. „Jenom chci říct…“

Haley si zoufale povzdechla. Věděla, že Kathy má pravdu. Tak trochu se přestala ovládat. „Promiň. Prostě o tu zakázku nesmím přijít. Jestli ji dostane Tom, Larry povýší jeho, a kdo ví, kdy se mi zase naskytne taková šance. Potřebuju ji teď. Řekla jsem našim, že ze mě bude společník firmy a že jim pomůžu s domem.“

„Oni se pořád snaží restaurovat ten starý viktoriánský barák?“ zeptala se Kathy.

Haley se chopila telefonu a projížděla fotky, až našla tu, kterou chtěla Kathy ukázat. Byla na ní střecha s velikou dírou.

„Páni!“ lekla se Kathy.

„Vidíš? Já ti říkám, ten dům je černá díra na prachy. Už jsem do něj nacpala všechny svoje úspory, ale pořád jenom žere a žere a žere. Řekla jsem našim, že by vyšlo levněji, kdybych jim pomohla koupit nový byt, ale oni to tam milujou. Je to pro ně hrozně veliké. Osm ložnic a čtyři koupelny. Ten barák patřil mé praprababičce a je v rodině celé generace. Naši sní o tom, že z něj udělají penzion, ale takový sen není z laciného kraje. Poslední odhad na veškeré opravy je tři sta padesát tisíc dolarů, a kdo ví, co se ještě vynoří. Chystala jsem se jim dát, co bych vydělala na tom povýšení, abych jim pomohla do začátku.“

„To pro ně určitě hodně znamená.“

Haley projela další fotky. „Jasně. Chtějí, aby to byl náš rodinný projekt. Ne že bych na to měla čas, ale můžu pomoct aspoň finančně. Přinejmenším jsem to měla v plánu.“ Ukázala Kathy další fotku. Byla na ní ona s rodiči před krásným velikým viktoriánským sídlem. Všichni se usmívali.

Kathy přikývla. „Hezkej dům.“

„A nemysli si, že se z toho vyvlíkneš. Už jsem mámě řekla, jaká jsi šikovná návrhářka.“

„Hm, grafický design není navrhování interiérů,“ zahučela Kathy.

Haley ji objala. „To je fuk. My už vymyslíme, jak tě zapřáhnout. Když jsme u toho, vyznáš se v instalatéřině?“

„V instalatéřině?“

„Jo, praskla jim tam nějaká trubka. Neteče teplá voda, tak jsou teď u mě.“

„No, aspoň někdo tam bydlí,“ řekla Kathy, „když jsi věčně pryč. Vlastně nevím, proč si držíš byt, málem žiješ tady. Věčně jenom makáš. Kdy jsi měla naposled rande?“

Haley ji sjela kousavým pohledem.

Kathy se rozesmála. „No jo, už jsem ti přece řekla, že se za toho kluka omlouvám.“

Poslední rande naslepo, které jí Kathy domluvila, byla katastrofa. Ten chlapík ji pozval na dobrou večeři, ale zavedl ji do džusového baru a řekl jí, že si může objednat, jaké pití chce, pokud bude střední velikosti, protože jeho bývalka vždycky tvrdila, že velký nápoj už je moc. Zbytek rande mluvil o ní. To byl důvod číslo 427, proč teď Haley nechtěla ztrácet čas randěním. Měla na práci důležitější věci, například přesvědčit Larryho, aby jí dal šanci u Tyler Toys. Zamířila ke dveřím.

„Jdu si s Larrym promluvit a vypáčit z něj tu zakázku. Drž mi palce.“

„Držím,“ kývla Kathy a Haley se hnala ke dveřím.

Mířila chodbou k Larryho kanceláři a cestou zahlédla Toma, jak vchází do odpočívárny. Napadlo ji, že je to dokonalá příležitost udělat si drobný průzkum jeho vánoční výzdoby a zjistit, co na ní Larryho tak uchvátilo.

Jakmile se přiblížila k Tomově kanceláři, zamračila se. Nerada si to přiznávala, ale Tom odvedl špičkovou práci. Zvenčí měl kancelář vyzdobenou poblikávajícími bílými vánočními světýlky a na všech oknech visely velkolepé věnce. Ten největší byl na dveřích kanceláře. Haley se naklonila a očichala ho. No jasně, přírodní. V Tomově kanceláři to dokonce vonělo po Vánocích!

Nakoukla dovnitř a hned si všimla obřího vánočního stromku v rohu. Musel mít přes dva metry! Byl ověnčený pestrými světýlky a tradičními červenými a bílými ozdobami, které dokonale ladily s pruhovanými cukrovými tyčinkami.

Haley žasla. „On má dokonce cukrové tyčinky.“

„Dáš si?“

Haley se prudce obrátila a objevila za sebou Toma. Zašklebil se a jednu jí podal. „Zrovna jsem je dával do odpočívárny, ale klidně si vezmi.“

No jasně, dával jsi cukrátka do odpočívárny, pomyslela si Haley. Protože jsi amatérský Santa Claus, maskovaný za pracovníka reklamky.

Tom před ní zamával tyčinkou a čekal, co řekne.

Haley zavrtěla hlavou. „Ne, díky. Snažím se sladkosti omezit.“

„O Vánocích?“ Tom se rozesmál. „A jak to jde?“

„Moc ne.“ Haley se snažila udržet úsměv. „Ale když si dopřeju cukr, tak jedině čokoládu. Ať to stojí za to.“

Tom vešel do kanceláře. „Mám tu i čokoládu, figurky Santy a vánoční lanýže.“ Zvedl podnos ve tvaru sněhuláka.

Haley zavrtěla hlavou. „Díky, nechci.“ Vykročila dál a Tom za ní zavolal:

„Kdyby sis to rozmyslela, víš, kde je najdeš!“

Haley šla dál a mumlala si pod vousy „Čokoládoví Santové? A co ještě máš na skladě?“ Na odpověď nemusela čekat dlouho. Zaslechla, jak se z Tomovy kanceláře line hudba. Bylo to Přejeme vám veselé Vánoce. Povzdechla si, bylo jí jasné, že jí ta odrhovačka bude znít v hlavě celý den.

Konec ukázky

Table of Contents

Obálka

Tiráž

Titulní strana

Věnování

PRVNÍ KAPITOLA

DRUHÁ KAPITOLA