Pražské rekviem

Oldřich Antonín Hostaša

První část

***

Zvony znějí na věžích přítomnosti,

Praha otevírá brány dějin

a kočár času je připraven.

Jejich hlas zní dál,

probouzí minulost i přítomnost

a kamera dějin otevřela oči.

***

Karel čtvrtý oslovil národ,

národ svatého Václava,

a pluh Přemysla Oráče

orá české dějiny.

Kohouti na věžích paláců probouzejí ráno

a svatý Václav usedá na kočár času.

***

V hospodě u Fleků

sládek dochucuje pivo,

Václav sestupuje z kozlíku

a jako stín českých dějin usedá.

Nálevnou zní měšťanský jazyk

i jadrná čeština tovaryšů

a v koutě

dva hledají k sobě cestu.

Vychází z nálevny,

usedá na kozlík,

cesta kočáru času jede dál

a jen hvězdy

sledují jeho cíl.

***

Stříbro řeky hladí splav u Mánesa,

sluneční diskobolos

chladí své šípy,

které kočár veze Prahou

a jejich záře

laská čekající lokomotivu,

která píše dějiny do svých kol.

Ve vládním salonku

Fanda Tylšarů pohladil harmoniku,

její píseň

zdobí loukotě kočáru času,

který na chvíli zastavil.

Babylon jazyků zdraví ráno,

které rozkvétá dívčí tváře hledající svůj vlak

a jeho píseň

se nese jako jeho múza

rozkvetlá jarním mámením.

***

Konec ukázky

Table of Contents

Pražské rekviem

První část