Stéphane Garnier

CHOVEJTE SE

JAKO KOČKA

2

„Všechno, co jsem vám ještě neřekl…“

JOTA/2019

Vydáno ve spolupráci s Les Éditions de l’Opportun a jejich

řádně jmenovaným agentem 2 Seas Literary Agency a literární agenturou Livia Stoia Literary Agency.

Agir et penser comme un chat. Saison 2

Copyright © Éditions de l’Opportun, 2019

Translation © Jitka Řihánková, 2019

© Nakladatelství JOTA, s. r. o., 2019

978-80-7565-592-9

Věnováno mému kocourovi Ziggymu,

který mě opustil začátkem léta 2018.

DÍKY

„Lidé, kteří mají rádi kočky,

mívají to největší srdce.“

Susan Easterlyová

Tuto knížku věnuji všem kočkám na Zemi stejně jako všem milovníkům koček, kteří pomohli k úspěchu knížce Chovejte se jako kočka přeložené do 28 jazyků na celém světě! Co nejupřímněji vám děkuji za všechny vaše zprávy a svědectví, které mě hluboce zasáhly. Protože pro autora není nic důležitějšího než pocit, že to, co píše, je užitečné.

Ať toto nově vydané dílo žije podle vůle každého s ohledem na jeho kulturu a přání, ať z něj každý čerpá, co je pro něj užitečné, a já doufám, že nová tajemství kočičího života rozjasní váš každodenní život i vaši budoucnost.

Přeji vám jen to nejlepší a ještě trochu víc. Srdečně a přátelsky

Stéphane

ŽIVOTNÍ DRUH

Už několik měsíců nikdo nelehává na hromadách mých papírů. Už si nikdo nechodí při probuzení otírat hlavu o mé tváře. Už se na mě nikdo neusměje a nemrkne, když se večer vracím. Nikdo už se neprochází po mé klávesnici, když je pozdě. Nikdo už mi nepřipomíná pořadí mých priorit, když se příliš dlouho ztrácím mezi řádky. Nikdo už nelehá na moje rány, aby mi pomohl usnout.

Už neslyším tichý zvuk po celém bytě, ale ještě slyším slabou ozvěnu tvých tlapek pobíhajících po parketách. Tu krátkou symfonii mám v paměti po celé dlouhé týdny, co už tady nejsi, od chvíle, kdy jsi odešel poté, cos mě celé roky doprovázel na strmé cestě psaním a životem.

Kdo tady bude zítra? Kde jsi? Kdo ještě bude svědkem mého života, stejně jako jsi byl dlouho ty? Kdo se objeví a zase zmizí, když jsi tolik let dohlížel na poctivost nad každou vznikající stránkou? Kdo mi dokáže říct, že lžu, když urputně bojuju s gramatikou a skladbou a výsledkem je příval slov, od něhož ses odvracel, abych pochopil, že tato stránka má stejnou budoucnost jako papírová koule hozená do koše.

Kdo mě teď povede? Kdo mi dá svými pohledy, chováním, posunky najevo, jak moc se pletu? Kdo teď bude můj průvodce?

Už neslyším lehké kroky, jak nenápadně vcházejí do mé pracovny, už neslyším tiché mňoukání, aby sis získal pozornost, pohlazení nebo prostě jen společný život. Už je slyšet jen zvuk času, který tě odnesl, tak jako odnáší příbuzné, přátele.

Teď už mi ve vzpomínkách zbývají jen ty nejlepší chvíle, kdy jsem tě měl u sebe, v mých myšlenkách, jako svého největšího životního druha.

V tomto posledním díle, které jsem napsal po tvém boku, popíšu, co jsi mi ty poslední měsíce dal, několik tajemství života, několik receptů na štěstí, které jsem chtěl žárlivě střežit, ale „je k ničemu vlastnit to, co nemůžeme sdílet“, jak jsi mi to pošeptal. Takže, jestliže jsi naučil mě a stovky tisíc lidí na celém světě „chovat se jako kočka“, musím na tvou památku předat štafetu tvých posledních životních rad.

„Všechno, co nedáme, je ztraceno,“ říká jedno pořekadlo. Nezbývá nic jiného než předat to, co jsi mi dal, příteli, kocoure, můj Ziggy.

Doufám, že se s tebou setkám jinde, v jiné životní úrovni, a slibuju ti, že řeknu všechno, nebudu lhát, a i přes tyto smutné řádky se nepřestanu usmívat!

NÁŠ PALUBNÍ DENÍK

JAKO PRŮVODCE PO VAŠEM

HLEDÁNÍ ŠTĚSTÍ

CO JSEM VÁM ZAPOMNĚL ŘÍCT…

V mé předchozí knížce Chovejte se jako kočka jsem shromáždil čtyřicet inspirujících kočičích vlastností, nadání a schopností, které bychom my sami měli přijmout pro pocit spokojenosti.

Během měsíců, které následovaly po vydání první knížky, jsem si při rozhovorech a různých pozorováních uvědomil, že jsem rozhodně neřekl všechno! Ziggy mi pravidelně našeptával nová slova, nová poselství. U něj i u novinářů jsem se setkával s tématy, jimiž jsem se vůbec nezabýval.

Pak přišly první zprávy od čtenářů, kteří mi popisovali, jak tu knížku vnímali, jak si ji přivlastnili a jak z ní každý po svém čerpali řešení přizpůsobená svým životům. Její využití a dopad byly ve skutečnosti mnohem širší, než jsem si představoval. Začal jsem si tedy vést jakýsi palubní deník, kam jsem si neustále zaznamenával nové charakterové rysy kočky, které by se mohly hodit i lidem a které mi celou dobu vyvstávaly před očima.

Jak už jsem mnohokrát zmínil, Ziggy se na psaní této knížky podílel stejnou měrou jako já. Nakonec jsem si dokonce uvědomil, že jsem byl chvílemi možná jen jeho písař… a také proto je třeba, abych mu vzdal hold. Jestliže byl průvodcem v tom inspirativním hledání pohodlí a umění žít a také vzhledem k vašim dojemným svědectvím, je mojí povinností dát mu slovo stejně jako mně.

Dostal jsem tedy nápad sdílet s vámi tento deník psaný dvěma rukama a dvěma tlapkami a prozradit vám, čím vším se ještě můžeme inspirovat, abychom byli ještě šťastnější! Všechno, co jsem mohl tlumočit z jeho každodenního chování a z jeho pohledů, všechno, co jsme v posledních měsících mohli spolu prožívat.

Prozradím vám všechno o svém pozorování koček i o jejich vnímání člověka. Nebudu tady vystupovat s nějakým antropomorfismem, nebudu kočce vkládat do úst něco, co si nemyslí, ale budu ji poslouchat, jak šeptá o svých postojích ke každodennímu životu a k nám, co by nás mohlo učinit šťastnějšími. Teď nás naše nové hledání zavede k ještě většímu pohodlí, budeme sledovat její kroky na cestě za štěstím, ke kterému nás chce dovést.

Ať mluvíme o lásce, zdraví nebo o práci, ozvěny kočičího způsobu života mi našeptávaly poselství, zákony a životní rady. Ziggy mi odhalil jejich tajemství. Tajemství, o nichž jsem mu musel slíbit, že vám je předám ještě předtím, než před několika týdny usnul…

101 DNÍ:

O TOLIK KOČIČÍCH TAJEMSTVÍ

A DROBNÝCH ŽIVOTNÍCH RADOSTÍ

SE PODĚLÍME.

SLOVO PÁNA DOMU

Bylo prozíravé napsat první díl Chovejte se jako kočka, ale to není všechno! Dokonce toho hodně chybí, jestli se opravdu chcete „chovat, myslet, milovat a žít jako kočka“.

Doneslo se mi, že mnoho čtenářů v jeho knížce zvláště ocenilo moje kočičí úvahy, takže jsme se shodli na tom, že vám odhalíme ještě několik tajemství štěstí, několik tajemství ze života kočky: dávám průchod své výřečnosti a on mi obden předá pero. K mé velké radosti.

Služebník! Napište si sami návod ke štěstí!

ZIGGY

neděle 1

HON ZA ŠTĚSTÍM

„Štěstí je, když to, co si myslíme, říkáme a děláme, je v harmonii.“

MAHÁTMA GÁNDHÍ

„Opravdové štěstí nezávisí na žádné bytosti, na žádném předmětu. Závisí jen na vás samotných.“

DALAJLÁMA

V prvním díle Chovejte se jako kočka jsme probrali čtyřicet základních kočičích vlastností a nadání, které můžeme převzít, abychom rozvíjeli sebedůvěru a zbavili se klamu, abychom mohli existovat. Naučili jsme se povolit sevření a trochu změnit své vnímání světa z pohledu kočky, abychom se v životě cítili lépe.

V této druhé knížce navrhuji jít v klidném hledání umění žít ještě trochu dál. Když jste určili, opravili a přeorientovali v životě to, co vás tížilo, budete moct pochopit logiku, jak se otevřít světu. Navrhuji vám tedy posunout kurzor svého pohodlí, abyste dosáhli toho, co všichni hledáme: štěstí!

Můžeme mluvit o koeficientu štěstí? Navíc, jak se říká, jestli peníze nenosí štěstí, dovolují zvolit si bídu! Štěstí je plodem tak komplikované změti snů, očekávání, přání, setkání a uskutečněných snů. Můžeme v takové chvíli určit jeho množství nebo ho analyzovat?

Ne, nikdo takto nemůže definovat štěstí, každý má svou vlastní definici, vlastní cíle, formu a představu. Nikdo nemůže definovat štěstí, protože především je to cesta, hledání. Ale co můžeme všichni udělat, je, že si vytyčíme body, několik pravidel, několik životních příkladů. A z tohoto hlediska je kočičí moudrost a vztah ke štěstí nejinspirativnější. Můžeme poslouchat, jak nám šeptá svoje tajemství života, pozorovat ji, jak se chová, když se i těmi nejnepatrnějšími činy stará především o svoje štěstí.

Takže nám samotným ještě zbývá udělat poslední krok. Když jsme se vydali na cestu kočky, abychom si upevnili důvěru, vážnost, klid, úsměv, následujme kočku v jejích myšlenkách, abychom se dostali na cestu, k níž nás chce vést.

Kdybychom dosáhli dokonalého

štěstí, co bychom hledali zítra?

Štěstí je hledání, hledání je štěstí.

Pondělí 2

POMILÍ PŘÁTELÉ, MILÍ LIDÉ

Milí přátelé, jsem opravdu šťastný, že se s vámi znovu potkávám. Uběhly měsíce a roky a já, jako všichni, dokonce i kočky, stárnu. Možná že to Stéphane vycítil, protože už celé měsíce ho vidím, jak píše další stránky, a přitom se mazlí se mnou víc než obvykle, určitě nějak tuší, že nezbývá mnoho času.

V posledních měsících jsem ho často viděl, jak s telefonem u ucha přechází mezi obývákem a terasou až na zadní můstek a snaží se přesvědčit nějaké novináře, že ano, že my kočky toho víme hodně o fungování lidí i světa. Bylo troufalé na to vsadit a chtít zprostředkovat všechno, co jsme společně prožili, a bylo to stejně tak ošemetné. A přesto není pochyb o tom, že když mi četl děkovné vzkazy od čtenářů, nebo když jsme spolu znovu poslouchali vysílání v rádiu, byl jsem hrdý, že jsem mohl do všech ...

Konec ukázky

Table of Contents

Titulní strana

Přední tiráž

neděle 1 – HON ZA ŠTĚSTÍM

pondělí 2 – POMILÍ PŘÁTELÉ, MILÍ LIDÉ