Brána zahrady

Erik Dominik Novák

SEDMÁ

Sedmá je brána,

má půlka vstává –

Ta druhá, lebedí si

do oběda

Do nitra káva,

a první zpráva,

že svět tam, uvnitř mne

je neposeda

Tak s dalším jitrem,

zas v stavu příkrém,

ospalky smyji, a vpluji

do reality

A pro doušek vína

i sopka vzlíná

A pro též, osmělíš se

možná i Ty

Já nechci v jícnu

svíčku bez svícnu

A tedy, rád jsem, jsi-li

opojena

Jícnu si skrápěj,

však nepřeháněj

Buď smělá, leč dál buď

moje žena –

PŘED OPONOU

Před oponou z bílých střípků

v modré já držím hlídku

Do zelené jen láskou padám,

když srdéčko srdéčkem strádá

I dušička dušičkou chřadne,

když odcházíš, a hlas Tvůj slábne

Sté, kol mých stop tvoř stopu druhou

I do vzdálených dob buď mojí vzpruhou –

ZA STĚNOU

Za stěnou složenou z růží

s Tebou já cítím se nejlíp v kůži

Svět sluncem zalitej copy Ti splétá

V těch copech kvítek měj, nechť padne věta

že má se smysl houpat na vlnách citů, a v příšeří

Že hřích je se nevykoupat, a nekráčet

v plavkách nábřežím –

Za dotek Tvůj najmu loďku

Jen chvíli stůj, a zhasnu sopku

Sopku v nás nechám plát, plamen se vzpíná

Nažhav jej akorát, ať zmizí stěna

stěna, jež bývala z vonných růží –

Ať druhý cítí se nejlíp v kůži

Kůži Tvou neprodám, jen mne pluj v loži

Vždyť když Tě neshledám, tepny se zúží

VZPOMÍNEJ

Máš svůj strop, a k loži byt, a vchod,

a v loži mém proplouváš do temnot

A temnou noc chceš trávit pouze

se mnou

Máš už klíč, a přístup k roletě,

sic prázdnou spíž, když nevíš o světě

A nejen pro náš svět chci být

Tvou ženou

I roleta se s ránem otočí,

i paprsky skrz má skla odbočí

I pošťák Tvůj již vstal, a dlouze

zvoní

To na Tvých řádků nese odpověď,

Tys vědět dal, dali Ti na paměť,

že pro náš vztah vskutku námitek

není

Konec ukázky

Table of Contents

Brána zahrady

SEDMÁ

PŘED OPONOU

ZA STĚNOU

VZPOMÍNEJ