Môj tajný jednorožec

Sny sa plnia

Vyšlo aj v tlačovej podobe

Objednať môžete na

www.fragment.sk

www.albatrosmedia.sk

Linda Chapmanová

Môj tajný jednorožec 2: Sny sa plnia – e-kniha

Copyright © Albatros Media a. s., 2020

Všetky práva vyhradené.

Žiadna časť tejto publikácie nesmie byť rozširovaná

bez písomného súhlasu majiteľov práv.

Môj tajný jednorožec

Sny sa plnia

Linda Chapmanová

Written by Linda Chapman

Text copyright © Working Partners Ltd, 2002

Illustrations copyright © Biz Hull, 2002

Created by Working Partners Ltd, London W6 0QT

© Andrew Farley

Translation © Lucia Boszorádová, 2020

E-book konverzia © Grafické a DTP studio Fragment, 2020

ISBN v tlačenej verzii 978-80-566-1524-9

ISBN e-knihy 978-80-566-1549-2 (1. zverejnenie, 2020)

Pre Iolu – sny sa naozaj môžu stať skutočnosťou.

Prvá kapitola

„Už je takmer čas, Súmrak,“ pošepla Laura Fosterová sivému poníkovi stojacemu vedľa nej. Zahľadela sa na drobný fialový kvietok hviezdicovitého tvaru vo svojej dlani. Na každom lupienku sa leskla výrazná zlatistá škvrna. Dievčina kvietok zľahka pohladila prstom. Poník prešľapoval na mieste a netrpezlivo jej strčil do ruky.

„Ešte pár minút,“ povedala a zdvihla zrak. Na túto chvíľu čakala celý deň. Slnko už takmer zapadlo.

Len čo sa celkom schovalo za hory, nad hlavami im zažiarila jasná hviezda.

Laura pocítila napätie. Teraz!

Začala jemne otrhávať lupene fialového kvietka a odriekala pritom tajné slová reverzného zaklínadla:

Hviezda súmraku tajomná,

na nebi taká vzdialená,

nech tvoje svetlo dnes vzplanie

a splní tajné želanie:

nech opustený poník stratí sa

a na jednorožca zmení sa!

Len čo vyslovila posledné slovo, zablyslo sa fialové svetlo.

Poník zmizol, a keď vzápätí pozrela na oblohu, zbadala tam krúžiť snehobieleho jednorožca.

„Súmrak!“ zvolala radostne. Jednorožec pristál vedľa nej.

„Ahoj,“ pozdravil a položil jej hlavu na plece. Cítila jeho dych. Hoci jej Súmrakove slová v hlave zneli jasne, jeho ústa sa nehýbali. Spomenula si, čo jej povedal minulú noc, keď ho prvýkrát premenila: kým sa ho dotýka alebo drží vlas z jeho hrivy, môže ho počuť hovoriť.

Laura ho objala, a keď pozrela nadol, zistila, že v dlani ešte stále zviera fialové lupene. „Veď som ich nepustila na zem,“ začudovala sa.

Súmrak pohodil striebornou hrivou. „To ani nemusíš. Lupene mesačného kvetu potrebuješ len pri prvom vyrieknutí zaklínadla. Rovnako aj svit Hviezdy súmraku. Teraz stačí už len povedať čarovné zaklínadlo.“ Kopytom nedočkavo rozhrabol trávu. „No tak, Laura, poďme si zalietať.“

Nemusel ju prehovárať. Hneď sa mu vyšvihla na chrbát.

Jednorožec sa vzniesol a Laura sa od radosti rozosmiala. Pevne sa držala jeho dlhej hrivy a vo vlasoch jej svišťal vietor.

„Už sa zlepšujem,“ vyhlásil Súmrak, krúžiac vo vzduchu.

„To rozhodne!“ súhlasilo dievčatko.

Deň predtým bol Súmrakov let ešte veľmi nemotorný a Laura bola naozaj veľmi rada, že ju pred pádom chránila špeciálna mágia jednorožcov.

Hľadela dole na polia a lesy pod nimi.

„Poďme preskakovať medzi vrcholkami stromov,“ navrhol Súmrak.

„Dobre,“ súhlasila, „no nemôžem ostať vonku príliš dlho, inak sa mama s ockom začnú čudovať, kde som.“

Súmrak spravil vo vzduchu otočku a zamieril k lesu rozprestierajúcemu sa na kopcoch za Lauriným domom.

Dievčatko sa rozhliadalo po neďalekých usadlostiach. Jej pozornosť zaujal biely drevený domček s červenými stajňami na okraji lesa. „To je Farma na husej zátoke,“ vysvetľovala. „Ocko sa dnes stretol s jej majiteľom. Volá sa pán Cassidy. Jeho dcéra Mel má toľko rokov ako ja a tiež má poníka. Dohodol sa s nimi, že ich zajtra môžem prísť navštíviť. A ty pôjdeš so mnou!“

„To znie skvele!“ zvolal Súmrak.

Laura zrazu zneistela. „Zistí Melin poník, že si jednorožec?“ spýtala sa. Vedela, aké dôležité je zachovať jeho tajomstvo. Keď jej pani Fontanová prezradila kúzlo, ktoré premení Súmraka na jednorožca, zdôraznila, že sa o tom nikto nesmie dozvedieť. Mohlo by ho to veľmi ohroziť!

„Zistí,“ potvrdil Súmrak, „ale to je v poriadku. Kone a poníky vedia, že tajomstvo jednorožcov sa nesmie vyzradiť.“

„Vedia o jednorožcoch všetky zvieratá?“ vypytovala sa dievčina ďalej.

Súmrak pokrútil hlavou. „Iba kone a poníky – hoci ostatné zvieratá niekedy tiež vycítia, že som iný.“ Zletel nižšie, aby pod kopytami cítil vrcholky stromov. „Si pripravená zaskákať si?“

„To si píš!“ vyhlásila Laura.

„Tak ideme!“ Jednorožec vyletel ponad najvyššie konáre veľkej borovice.

Bláznivo skákali od jedného vrcholka k ďalšiemu. Na okraji lesa Súmrak spravil salto a Laura zvýskla od radosti.

Čoskoro si však uvedomila, že je čas vrátiť sa domov. „Keby sme zostali dlhšie, mama s ockom by sa iste začali báť,“ vysvetlila.

Súmrak prikývol a vybral sa späť na Grangerovu farmu.

Onedlho už pristál vo svojom výbehu. Dievčatko zosadlo a vyslovilo ukrývacie zaklínadlo. V záblesku fialového svetla sa jednorožec opäť zmenil na malého sivého poníka.

Koniec ukážky

Table of Contents

Titulná strana

Predná tiráž

Prvá kapitola