HOST

Maryanne Wolfová

Čtenáři, vrať se

Mozek a čtení v digitálním světě

Ukázka z elektronické knihy

Reader, Come Home

Copyright © 2018 by Maryanne Wolf All rights reserved

Cover art © Jindřiška Mikešová Illustrations by Catherine Stoodley Translation © Romana Hegedüsová, 2020

Czech edition © Host — vydavatelství, s. r. o., 2020 (elektronické vydání)

ISBN 978-80-275-0236-3 (PDF)

Vytvoření elektronické verze Dibuk, s. r. o., 2020

Matce, mé nejlepší přítelkyni,

Mary Elizabeth Beckman Wolfové

26. června 1920 — 5. prosince 2014

Kdybychom mohli upravit strukturu a zapojení mozku, byl by to z hlediska toho, kým jsme, jak se rozhodujeme a co si myslíme, zcela zásadní obrat. […] Ocitli jsme se v jiné fázi evoluce; budoucnost našeho života je teď v našich rukou. Evoluci už neřídí jen příroda, ale i lidé.

JUAN ENRIQUEZ A STEVE GULLANS^1

Čtení je projev rozjímání […] je to projev odolnosti v krajině rozptylování […] znovu při něm počítáme s časem.

DAVID ULIN^2

Dopis prvý

Čtení, náš kanárek na stráži

Fielding tě každých pár odstavců vzývá, jako by se chtěl ujistit, že jsi jeho knihu nezavřel, a nyní tě zas volám já, nesmělý přízraku, temná mlčenlivá postavo stojící na prahu těchto slov.

— BILLY COLLINS^1

Milí čtenáři,

stojíte před branami mých slov, společně se nacházíme na prahu změn astronomického významu pro dalších několik ge nerací. Těmito dopisy vás vyzývám, abyste posoudili některá fakta týkající se čtení a souvisejících mozkových funkcí, fakta, jejichž důsledky povedou k významným kognitivním změnám jak v nás samotných, tak v dalších generacích, a pravděpodob ně i v celém lidském druhu. Moje dopisy jsou také pozvánkou k nahlédnutí dalších změn, méně nápadných. Chtěla bych, abyste se zamysleli, zda jste se nevědomky nevzdálili důvěr nému vztahu, jaký pro vás četba představovala dřív. U většiny z nás už tyto změny započaly.2

Začněme u zdánlivě jednoduchého faktu, který v posledním desetiletí inspiroval můj výzkum čtení a mozku: Lidé nikdy nebyli zrozeni ke čtení.3 Pro homo sapiens je nabytí gramot nosti jedním z nejdůležitějších epigenetických úspěchů. Pokud je nám známo, žádný jiný druh to nedokázal. Když se člověk naučil číst, repertoár jeho mozku se rozšířil o zcela novou dráhu. Dlouhý vývojový proces, při němž se člověk učil hlubo kému a správnému čtení, změnil samotnou strukturu propoje ní v této dráze, což svým způsobem přeprogramovalo mozek, a tím se následně transformovala i podstata lidského myšlení. Co, jak a proč čteme, mění způsob našeho myšlení. K těmto změnám dochází neustále, a v dnešní době ještě v rychlejším tempu. Čtení se v rozmezí pouhých šesti tisíc let stalo trans formativním katalyzátorem intelektuálního vývoje jednotliv ců i v rámci gramotných kultur. Kvalita našeho čtení není jen známkou kvality našeho myšlení, je to i nejznámější způsob vývoje zcela nových cest v evoluci mozku našeho druhu. Co se týče vývoje schopnosti mozku číst i stále rychlejších změn charakteristických jejími aktuálními, stále se vyvíjejícími iteracemi, je v sázce hodně.

Stačí, když se zamyslíte sami nad sebou. Možná jste si už všimli, že čím víc času trávíte čtením na monitorech a digitál ních zařízeních, tím víc se mění vaše pozornost. Možná jste už pocítili nepříjemné bodnutí, když jste si uvědomili, že se snažíte ponořit do svojí kdysi oblíbené knihy, a něco tomu chybí. Je to jako fantomová bolest. Pamatujete si, jací jste byli čtenáři, ale už se vám nedaří znovu přivolat onen „nesmělý přízrak“ a s ním radost, již jste pocítili, kdykoli jste se nechali unést někam do hlubin svého nitra. Děti jsou na tom ještě hůř, protože jejich pozornost je neustále rozptylována a zaplavo vána podněty, které se nikdy nestanou součástí jejich zásoby vědomostí. To znamená, že se samotný základ jejich schopnosti analogicky vyvozovat a dedukovat při čtení bude vyvíjet čím dál tím míň. Mozky mladých čtenářů se vyvíjejí, aniž to většinu lidí jakkoli znepokojuje, ačkoli stále více jich čte pouze to, co mají povinné, a často ani to ne: „md; nč“ (moc dlouhé; nečetl). Nikdy nás nenapadlo, že způsob, jakým se měníme na své téměř dokončené cestě k digitální kultuře, bude jen vedlej ším, nezamýšleným důsledkem největší exploze tvořivosti, vynalézavosti a objevování v dějinách. Jak se dočtete v mých dopisech, obrátímeli svoji pozornost ke specifickým změnám ve vývoji naší schopnosti číst, které se dějí právě teď a v růz ných obměnách se mohou v následujících letech dít dál, máme stejný důvod k nadšení jako k obavám. Je tomu tak proto, že přechod od kultury založené na gramotnosti k té digitální se radikálně liší od předchozích přeměn jednoho způsobu komu nikace v druhý. Na rozdíl od dob minulých máme k dispozici vědu a technologie, s jejichž pomocí dokážeme identifikovat potenciální změny ve způsobu, jakým čteme (a tedy i myslíme) ještě předtím, než se zcela ukotví v populaci a my je přijmeme, aniž plně chápeme jejich možné důsledky.

Shromažďováním těchto poznatků můžeme získat teoretic kou bázi pro změnu technologií tak, aby dokázaly napravovat svoje vlastní slabiny, ať už by šlo o rafinovanější digitální způ soby čtení, nebo vytváření alternativních, vývojově hybridních přístupů k tomu, jak si ho osvojit. Tudíž vše, co se dnes doká žeme naučit o vlivu různých forem čtení na kognici i kulturu, bude mít zásadní vliv na schopnosti budoucích čtenářů. Vyba veni znalostmi budeme schopni moudřejším a informovaněj ším způsobem pomoct formovat měnící se čtecí dráhy svých dětí a jejich dětí.

Tímto vás zvu dál, do svých myšlenek a názorů na čtení a vývoj schopnosti mozku číst, stejně jako bych pozvala dál návštěvníka u svých dveří — s totožnou dávkou očekávání i radosti ze společné diskuse na téma „co znamená čtení“. Za čala bych příběhem, jak se pro mě čtení stalo důležitým. Když jsem byla malá a učila se číst, samozřejmě jsem o tom nijak zvlášť nepřemýšlela. Byla jsem jako Alenka, prostě jsem skočila do čtenářské nory vedoucí přímo do říše divů, kam jsem se vytratila na většinu svého dětství. Ani jako mladá žena jsem nad čtením nijak neuvažovala. Jednoduše jsem se při každé příležitosti stala Elizabeth Bennetovou, Dorotheou Brooko vou a Isabelou Archerovou. Někdy ze mě byl i muž, jako Aljoša Karamazov, Hans Castorp či Holden Caulfield. Ale vždy jsem se ocitla daleko od malého města Eldorado v Illinois a vždy mě spalovaly emoce, jaké bych si jinak nedokázala představit.

Nad čtením jsem příliš nedumala ani coby studentka lite ratury na vysoké škole. Raději jsem hloubala nad každým slovem, každým skrytým významem v Rilkeho Elegiích z Duina^4 a v románech George Eliota a Johna Steinbecka. Cítila jsem, jak přímo oplývám zostřeným vnímáním světa, celá dychtivá plnit v něm svoje povinnosti.

Při svém prvním pokusu jsem ovšem těžce pohořela a pa matuji si to dodnes. S veškerým nadšením, jaké jen může projevit mladá, nepřipravená učitelka, jsem společně s malou a úžasnou skupinou budoucích pedagogů zahájila svoji dobrovolnickou stáž na havajském venkově.5 A tak jsem tam každý den stála před čtyřiadvaceti nezvykle krásnými dětmi. Dívaly jsme se na sebe a panovala mezi námi absolutní náklonnost. Na chvíli jsme i zapomněly, že je v mé moci zcela změnit tra jektorie jejich životních drah, dokážuli z nich udělat gramotné jedince, což nebyla většina členů jejich rodin. Až tehdy, právě v tu chvíli jsem začala vážně uvažovat nad tím, co znamená čtení. A úplně mi to změnilo život.

Náhle jsem zcela zřetelně uviděla, co by se stalo, kdyby ty děti nezvládly zdánlivě snadný přechod do kulturního světa založeného na gramotnosti. Nikdy by nepropadly králičí no rou a nezažily tu úžasnou radost ze života zapáleného čtená ře. Nikdy by neobjevily Dinotopii, Bradavice, Středozem nebo Pemberley. Nikdy by se nemusely poprat s nočními předsta vami, příliš velkými na jejich malý svět. Nikdy by nezažily ten skvělý pocit, když se od čtení o postavách, jako je zloděj bles ku nebo Matylda, přesunete k víře, že i vy sami byste jednou mohli být takovými hrdiny či hrdinkami. A co je nejdůležitější, nikdy by nezažily pocit, že jejich vlastní, zcela originální myš lenky, vznikající z každého nového setkání s okolním světem, jim nabízejí nekonečné možnosti. V jediném okamžiku jsem si uvědomila, že pokud se tyto děti, po dobu jednoho roku „moje děti“, nenaučí číst, nikdy nemusejí dosáhnout plného potenciálu coby lidské bytosti.

Od té chvíle jsem začala vážně přemýšlet nad tím, jak do káže schopnost číst člověku změnit život. Tehdy jsem však ještě neměla ponětí o hluboce generativní povaze psaného slova a co může znamenat — doslova i z fyziologického hle diska — pro vytváření nových myšlenek, nejen pro děti, ale pro celou společnost. Stejně tak jsem nic netušila o mimořád ně komplexním zapojení mozku při čtení ani o tom, že čtení představuje téměř zázračnou schopnost mozku jít nad rámec svých původních, geneticky naprogramovaných schopností vidět či mluvit. Toto poznání mělo přijít později, stejně jako se objeví později i v mých dopisech. Přehodnotila jsem svoje životní plány a přesunula se od lásky k psanému slovu k vědě, která se za ním ukrývá. Hodlala jsem zjistit, jak si lidé osvojují psané slovo a jak dokážou psaný jazyk využít pro intelektuální rozvoj svůj i budoucích generací.

Nikdy jsem se neohlédla. Od doby, co jsem učila děti ve Waialui, už uběhlo několik desítek let. Vyrostly a měly vlastní děti. A díky nim jsem se stala kognitivní neurovědkyní a od bornicí na čtení. Konkrétně se zabývám výzkumem mozkové aktivity při čtení a důvody, proč je pro některé děti i dospělé těžší naučit se číst než pro jiné. Existuje pro to řada důvodů, od externích, jako jsou ubohé podmínky, ve kterých děti vy růstají, až po biologické, jako je odlišné zpracování jazyka při hrubě nepochopeném fenoménu dyslexie. Ovšem tato témata se ubírají trochu jiným směrem a v této knize se objeví jen sporadicky.

Ve svých dopisech se mozkem při čtení zabývám z jiného úhlu, konkrétně jeho přirozenou plasticitou, která je základem naší schopnosti číst, a nečekanými důsledky, jež z toho pro nás vyplývají. O důležitosti plasticity čtecí dráhy mozku jsem zača la mít tušení už před více než deseti lety, kdy jsem se pustila do podle mého poměrně jasně vymezeného úkolu: zkoumání způ sobu, jakým čtení přispívá k lidskému vývoji, v knize Proust and the Squid: The Story and Science of the Reading Brain (Proust a oliheň: Příběh čtenářského mozku a jeho vědecké pojetí).6 Původním záměrem bylo popsat křivku vývoje gra motnosti a přijít s novou konceptualizací dyslexie, která by popisovala intelektuální bohatství, na něž se u lidí s odlišnými jazykovými strukturami v mozku občas zapomíná.

Při psaní zmíněné knihy se však stalo něco nečekaného: změ nilo se samotné čtení. Vše, co jsem jakožto kognitivní neuro vědkyně a vývojová psycholožka věděla o rozvoji psaného jazyka, se mi začalo přímo před očima i pod rukama měnit, a všem ostatním taky. Sedm let jsem se zabývala studiem sumer ského klínového písma a řecké abecedy a analyzovala skeny mozku, zatímco můj vlastní mozek byl ponořený do výzkumu. Když jsem skončila, zdvihla jsem oči od stolu, rozhlédla se ko lem a cítila se jako Šípková Růženka, která se právě probrala z dlouhého spánku. Než se mi za sedm let podařilo popsat, jak se za dobu své šest tisíc let staré historie naučil mozek číst, celá naše na gramotnosti založená kultura už započala svoji přeměnu ve zcela jinou, digitální.

Byla jsem ohromena. První, historické kapitoly svojí kni hy jsem přepsala tak, aby reflektovaly neobyčejné paralely mezi naší současnou přeměnou v digitální kulturu a podobný přechod ústní formy řecké kultury na pozoruhodnou psanou. Díky zásadním poznatkům, o které se se mnou velkoryse podě lil kolega, klasicista Steven Hirsh, to nebylo nijak zvlášť složité porovnání.7 Co však jednoduché určitě nebylo, bylo aplikovat výzkum na stávající schopnost mozku číst a předpovědět jeho další přizpůsobování. A u toho jsem v roce 2007 skon čila. Ve své samozvané roli komentátora světového výzkumu měnící se schopnosti mozku číst jsem překročila meze svých znalostí.

Tématu formování způsobu digitálního čtení se nevěnoval téměř žádný výzkum. Neexistovaly zásadní studie o tom, co se děje s mozkem dítěte (nebo dospělého), když se učí číst, zatím co je šest až sedm hodin denně ponořený do digitálních médií (a to číslo se od té doby u mladých lidí téměř zdvojnásobilo). Věděla jsem, jak čtení mění mozek a jak je díky jeho plasticitě možné ho formovat působením vnějších vlivů (například rozdílným systémem písma v angličtině nebo čínštině). Na roz díl od vědců, jako byl Walter Ong^8 nebo Marshall McLuhan, jsem se nikdy nezaměřovala na vliv samotného média (například monitor versus kniha) na tvárnou strukturu čtecí dráhy mozku. Než jsem dokončila psaní knihy Proust and the Squid, změnila jsem názor. Představa, jak dokáže jedinečná charakte ristika digitálních médií změnit nastavení čtecí dráhy, zejména u mladých lidí, mě zcela pohltila.

Gramotnost má původ v kultuře, ne v přírodě (první, zdán livě jednoduchý fakt o čtení), a to znamená, že mladí čtenáři ne mají geneticky založený program pro vývoj těchto mozkových struktur. Čtecí dráha se formuje a vyvíjí díky přírodním i envi ronmentálním faktorům včetně média, pomocí kterého lidé zís kávají a dále rozvíjejí svoji schopnost číst. Každé čtecí médium zvýhodňuje určité kognitivní procesy před jinými. V překladu to znamená, že u mladého čtenáře se mohou rozvinout všech ny rozmanité procesy hlubokého čtení, které jsou v současné době považovány za součást rozvinuté schopnosti mozku číst; nebo se může mozek čtenáře nováčka vyvíjet „zkratkou“; nebo se u něj můžou vyvinout zcela nové sítě v různých drahách. Ve způsobu, jakým čteme a myslíme, existují zásadní rozdíly, zá leží, který proces při vytváření čtecího okruhu v mozku dítěte dominuje.

Tím se dostáváme do přítomnosti, ke složitým a specifič tějším otázkám, jež vyvstávají pro děti vyrůstající v digitálním prostředí i pro nás samotné. Vytvoří se u nových čtenářů časově náročnější kognitivní proces živený tištěnými médii, zatímco vstřebávají a získávají nové kognitivní schopnosti s podporou digitálních médií? Mohla by například kombinace čtení digi tálních formátů a čas trávený každodenně různou digitální čin ností — od sociálních sítí po hraní virtuálních her — ovlivnit formování pomalejších kognitivních procesů, jako je kritické myšlení, sebereflexe, představivost či empatie, jež jsou všechny součástí hlubokého čtení?9 Mohly by mít děti kvůli nepřetr žitému stimulujícímu rozptylování pozornosti i neustálému přístupu k různým zdrojům informací menší zájem o vytvá ření vlastní zásobárny vědomostí nebo o samostatné kritické myšlení?

Jinými slovy, je možné, že aniž to kdokoli zamýšlel, rostoucí míra využívání digitálních serverů mladými lidmi je nakonec tou největší hrozbou pro schopnost jejich mozků vytvářet si vlastní základy znalostí a pro malé děti zabijákem touhy přemýšlet a využívat vlastní představivost? Nebo nám nové technologie poslouží jako ten nejlepší a nejucelenější most k ještě sofistikovanějším formám kognice a představivosti, díky kterým se našim dětem otevřou zcela nové světy nekonečných znalostí, v tuto chvíli pro nás zcela nepochopitelné? Vyvinou se u nich zcela nové typy mozkových drah? A jestli ano, jaký to bude mít dopad na naši společnost? Jsme si jisti, že bude tako vá rozmanitost ku prospěchu všech? Může si každý čtenář vě domě rozvíjet různé čtecí dráhy, podobně jako tomu je u dvoj jazyčných jedinců, kteří čtou různé texty?

Systematické zkoumání vlivu rozličných médií na získává ní a udržování schopnosti mozku číst, tedy zkoumání jak po kognitivní, tak po lingvistické, fyziologické a emoční stránce, je nejlepší cestou, jak zajistit zachování nejzásadnějších schop ností u sebe i našich dětí. Přidávámeli ke stávajícím mozkovým drahám další kognitivní i percepční rozměr, musíme nejdříve dobře porozumět, jakým způsobem se na nich v současnosti podílejí ty nejdůležitější kognitivní funkce. Žádný dvojí pří stup ať už k formování, či zachování čtecích schopností mozku nedokáže naplnit potřeby této nebo následující generace. Da nou problematiku nelze jednoduše zredukovat na rozdíl mezi tištěnými a digitálními médii. Futuristé Juan Enriquez a Steve Gullans o tom v knize Evolving Ourselves: How Unnatural Selection and Nonrandom Mutation Are Changing Life on Earth (Lidský vývoj: Jak nepřirozený výběr a nenáhodné ...

Konec ukázky

Table of Contents

Titulní strana

Tiráž

Dopis prvý