Ivan Sládeček

Prvé vydanie

Ukážka z elektronickej knihy

Copyright © 2020 Ivan Sládeček

Design © 2020 Romana Kovářová

Slovak edition © 2020 Vydavateľstvo Ladon - Tvorca s.r.o., Bratislava 2020

All rights reserved.

Všetky práva vyhradené. Žiadna časť tejto knihy nesmie byť reprodukovaná ani šírená v akejkoľvek forme alebo akýmikoľvek prostriedkami, či už elektronickými alebo mechanickými, vo forme fotokópií či nahrávok, respektíve prostredníctvom súčasného alebo budúceho informačného systému a podobne, bez predchádzajúceho písomného súhlasu vydavateľa.

ISBN 978-80-973475-0-5

Vytvorenie elektronickej verzie Dibuk, s. r. o., 2020

Vytvorené prostredníctvom Publico.sk

I.

1. Neklama

Len pár vecí môže sa

popravde vydariť.

Dobrá káva,

dobrá báseň

a láska,

tento život a v tomto poradí.

Vážený pán Meinl,

prijmite tento žalm

za dobré espresso.

Vydarená báseň

a láska nech sa podarí.

Pekne po poradí.

Len pár šancí máš

správne sa naladiť.

Na dobré chute,

na dobré slová.

A srdce na mieste.

V obrátenom poradí.

2.

Káva

sú

slzy

básnikov.

Plnou šálkou

začínajú

šťastné dni

mnohým,

jak každodenným

chlebom.

3.

Tak ukujem vám príbeh,

básňami kalené slová.

Srdcom vravieť smelo,

čo zachytené vo vás.

Postupne sa vždy zladia.

rovnakým rytmom budú biť.

Lebo len takto je možné ozaj

o tvorení hovoriť.

4.

Zdá sa mi, že pred nami

väčšiu časť svojej sily skrýva.

Trochu iná zdá sa.

Kto ju vidí, kto ju vníma?

Kto ňou bude obdarený

a kto o nej len sníva?

Zbadá vás vždy prvá,

preto umne radšej cúva.

Divokého tvora,

čo stretnete zblízka.

Pozerajte vtedy inam.

Kto ju vidí, kto ju vníma?

Možno lepšie, keď je skrytá,

schovať sa však nedá.

Ako živá voda

hrá sa.

5.

Pozor dáva láska

pochopiteľným nekonečnom.

Všetkým druhom život vdýchla.

Na pomedzí žije.

Slnko jej len svedčí

tieňom všetkých vecí.

Keď sa za ňou pozrieš,

vieš, že tu bola.

Niekedy skutočná až tak,

že si ju nevidel.

6. Kam až možno dovidieť

Armády mnohých

ustúpia mu z cesty.

Pútnika

nechajú prejsť.

Na jeho cestách akoby

žiadnych svedkov niet.

Životom mnohých

láska putuje.

V oceáne oceánov

sa nakopila,

jak nechali ju čakať,

kým sa vyleje.

Mnohí k tomu prídu

a dosvedčiť musia,

že tadiaľ tiež prešli.

Na jeho cestách

láska rozliata,

ďaleko za obzor.

7.

Smútok,

básnikova rehoľa,

zdá sa.

Rozpálený až dobiela,

na seba

myslím.

Na teba

si vymyslím

rým a

v zrkadlách priveľa

právd.

Skrivený

zo seba,

skryť sa chce

do teba.

Niekto iný

v rýme

nakoniec povstane.

Je to málo

alebo priveľa,

keď si sa, dušička,

trošička

krásou zachvela.

8.

„Smútok je iba úsmev

otočený chrbtom,“

vysvetľujem svojej

indiánskej dcére.

„Otoč sa a uvidíš,“

vravím jej.

Poklepkám ju po pleci,

obracia sa ku mne

a tvárou v tvár sa mi smeje.

Koniec ukážky

Table of Contents

Titulná strana

Predná tiráž

I.

1. Neklama

2.

3.

4.

5.

6. Kam až možno dovidieť

7.

8.

II.

III.

IV.