Přeložila:

DANA ŠIMONOVÁ

Rachael Anderson: Nevěsta jeho bratra

Vydání první

Copyright © 2018 Rachael Anderson

Published by arrangement with Bookcase Literay Agency.

All rights reserved

Vydalo nakladatelství Baronet a.s., Květnového vítězství 332/31, Praha 4,

www.baronet.cz v roce 2020 jako svou 2340. publikaci

Přeloženo z anglického originálu My Brother’s Bride vydaného

nakladatelstvím HEA Publishing v roce 2018

Český překlad © 2020 Dana Šimonová

Odpovědná redaktorka Stanislava Moravcová

Korektorka Zdeňka Grigarová

Cover image credit: Ilina Simeonova/Trevillion images

Přebal a vazba Ricardo a Baronet

Sazba a grafická úprava Ricardo

Veškerá práva vyhrazena.

Tato kniha ani jakákoli její část nesmí být přetiskována, kopírována

či jiným způsobem rozšiřována bez výslovného povolení.

Název a logo BARONET® jsou ochranné známky zapsané

Úřadem průmyslového vlastnictví pod čísly zápisu 216133 a 216134.

ISBN 978-80-269-1313-9 (Formát ePub)

ISBN 978-80-269-1314-6 (Formát MobiPocket)

BARONET

Praha 2020

Rachael Anderson

Nevěsta jeho bratra

MÝM MILÝM DĚTEM,

BRIGHTONOVI, KENNEDYMU,

DEVONOVI A TAYCEE.

MILUJU VÁS!

1. kapitola

Přeplněným tanečním sálem se nesla hudba, jež vedla tanečníky složitými kroky kvadrily, zatímco diváci, stojící kolem tančících, si povídali, smáli se, popíjeli nápoje a pozorovali je.

Morgan Campbell, markýz z Brigstonu, dělal jen to poslední. Postával u dveří otevřených na malý balkon, odkud občas pocítil závan chladnějšího vzduchu. Nic víc však otevřené dveře nenabízely. Tady to nebylo jako na venkově. Londýnský vzduch se nikdy nedal popsat jako čerstvý, dokonce ani na Grosvenor Street. Pohybovalo se tu příliš mnoho koní, ulice plnilo příliš mnoho lidí a v důsledku toho zůstávalo ve vzduchu příliš mnoho nepříjemných pachů.

Ještě měsíc a Morgan bude moci nechat své povinnosti v parlamentu za sebou a vrátit se do pobřežního města Cawley v Hampshiru, u něhož měl své sídlo. Většina lidí se na venkově nudila, ale Morgan tam vždy pookřál. Švitořící ptáci, slaný větřík a klid, který pocítil, kdykoli vyšel ven – pobyt v jeho domě Oakley Grange ho oživil jako nic jiného. Jeho spíš unavoval Londýn a tamní nekonečné společenské povinnosti. Neměl rád lehkovážné hovory. Zvonilo mu z nich v uších a bolela ho hlava.

Lokaj nabídl Morganovi nápoj, ale on odmítl a soustředil svou pozornost na střed tanečního sálu, kde jeho mladší bratr Jasper tančil s dokonalým ideálem krásy. Modré oči jí jiskřily, světlé vlasy zářily a safírové šaty odrážely světlo křišťálových lustrů. Pohybovala se s přirozenou grácií a elegancí, jež ukazovaly na dobré vychování.

Nebylo divu, že přitáhla bratrovu pozornost. Jaspera odjakživa přitahovaly krásné ženy, zvlášť ty světlovlasé. Říkal o nich, že jsou andělsky krásné. Tančil s nimi, bral je na projížďky do Hyde Parku a zahrnoval je květinami – dokud jeho zájem neochabl nebo dokud ho nepřitáhly další modré oči a zlaté lokýnky. Dělo se to pravidelně od chvíle, kdy Jasper dokončil Eton. Jeho charisma a hezký vzhled mu umožňovaly okouzlit většinu žen.

Když se ho matka před nedávnem zeptala, jestli se chystá někdy usadit, zachechtal se, jako by byl směšný už samotný ten návrh, a poté trval na tom, že v dohledné době rozhodně nemá v úmyslu nechat se chytit do chomoutu.

A najednou se vrátil z Gretna Greenu spolu s manželkou.

Manželkou.

Jasper byl vždycky uspěchaný a impulzivní, ale jeho nejnovější chování překvapilo dokonce i Morgana. Útěk do Skotska, aby se tam mohli vzít? Z jakého důvodu? A proč si ze všech žen vybral zrovna tohoto modrookého anděla? Přede dvěma měsíci Jasper ještě ani netušil, že slečna Abigail Nashová existuje.

„Dám šilink, abych se dozvěděla, na co myslíš,“ tiše promluvila po jeho boku matka. Vůbec nepostřehl, že k němu přišla.

Zamávala si vějířem před zrudlým obličejem. V sále začalo být nesnesitelné vedro, dokonce i s otevřenými dveřmi.

Morgan si všiml nových vrásek kolem matčiných očí a úst i na čele. Život si na ní v poslední době vybral svou daň. Od úmrtí Morganova otce se u matky začaly objevovat známky stárnutí. A ve světle lustrů Morgan viděl v jejích sytě hnědých vlasech první náznaky šedin.

Hleděla na něj se zvednutým obočím a trpělivě čekala na odpověď.

Morgan se znovu obrátil k novomanželské dvojici na tanečním parketu. „Myslel jsem na to, že spolu tvoří pěkný pár.“

„Ano,“ souhlasila. „On je hezký a ona opravdu půvabná. Také dobře vychovaná a má značné jmění. Její otec je v této chvíli na kontinentu. Doufala jsem, že se stihne vrátit alespoň na tento ples, ale poslal omluvu. V poslední době žila u lorda a lady Knaveových, kteří chystali její vstup do společnosti.“

Morgan přikývl, protože o těchto skutečnostech, týkajících se nové švagrové, už věděl. Sám po tom trochu pátral, přestože mu to nepřineslo žádné vysvětlení. Když už něco, tak fakta, která se dozvěděl, ještě zvýšila jeho zmatek.

„Proč spolu utekli, matko? Nebyl k tomu žádný důvod. Oba pocházejí z výtečných rodin, Jasper má dobré postavení a ona značné věno. Ani jedna rodina by se proti tomu svazku nepostavila.“

„Odkdy Jasper potřebuje důvod, aby něco provedl?“ zeptala se matka jízlivě. „Nejspíš se jednoho večera víc napil, rozhodl se, že provede nový žertík, a přesvědčil tu ubohou dívku, jaké to bude velké dobrodružství.“

„Možná.“ Morgan musel uznat, že je to jediné vysvětlení, ale ani to nevysvětlovalo všechno. Bratr vždy pohlížel na sňatek jako na konec své svobody a útěk s dívkou nebylo něco, čemu by se společnost smála, dokonce ani když to provedl takový miláček davů jako Jasper. Neboť bez ohledu na své lehkovážné mravy si bratr vždy zakládal na své reputaci.

A bylo také třeba vzít do úvahy slečnu Nashovou. Proč souhlasila s tím plánem? Takhle se nedomluvila žádná svatební smlouva a žádné finance v její prospěch. Celé její věno by nyní mělo patřit jejímu manželovi – muži, který je schopný prohýřit je v sázkách na koňských dostizích či hrou v karty, v Newmarketu nebo u krejčího. Jasper samozřejmě také dohlédne, aby byla jeho novomanželka dobře vybavena a ustrojena – nebyl to necitlivý člověk, neměl však hlavu na podnikání. Určitě se nepostará o to, aby její věno investoval nebo aby ta částka jakkoli vzrostla. Bude jen utrácet, utrácet a utrácet, a až peníze dojdou, jak to s ním bylo vždycky, bude další hledat u Morgana.

Páni, nebyla snad jeho manželka zrovna tak praštěná?

„Je dobře, že už je téměř po sezoně,“ podotkla matka. „Do příštího ledna už jejich útěk nebude ničím než dávnou vzpomínkou. Doufám, že tomu tak bude i pro mě.“

Morgan se nemusel ptát na důvod jejího rozrušení. Vše začalo před čtrnácti dny, kdy Jasper vtrhl během večeře do jídelny s červenající se slečnou Nashovou zavěšenou do něj. Oznámil, že půvabnou dámu po jeho boku by od této chvíle měli oslovovat jako lady Abigail Campbellovou, Jasperovu manželku. Právě přijeli z Gretna Greenu, pokračoval se smíchem, jako by se vrátil po dni stráveném se svými kamarády na dostihové dráze.

Jasper se vůbec nenamáhal, aby jim předem poslal zprávu a trochu na to matku připravil. Nikomu nedal ani náznakem vědět, co chystá. Prostě na několik dní zmizel jako obvykle, avšak tentokrát po návratu nevyprávěl příběhy o svých husarských kouscích a skopičinách. Vrátil se s manželkou.

Matka zůstala stoicky klidná, alespoň dokud Jasper a slečna Nashová – tedy spíš lady Campbellová – neodešli po večeři na lože. Teprve potom lomila rukama, vyčítala zesnulému manželovi, že ji tu nechal, aby sama zvládla jejich nezodpovědného syna, a vzlykala Morganovi na rameni. Chlácholil ji, jak nejlépe dovedl, a v duchu proklínal svého bratra.

Nakonec matka odešla na lože a ráno už vtančila do jídelny s pevně sevřeným horním rtem a s plánem, že musejí uspořádat ples na počest sňatku jejího syna se slečnou Abigail Nashovou.

A právě na něm se teď nacházeli. Uspořádali ten ples ve snaze dokázat společnosti, že Campbellova rodina si nedělá nic z útěku spojeného se svatbou a přijímá lady Abigail Campbellovou s otevřenou náručí. Podle všeho to vypadalo na ohromný úspěch. Přátelé, rodina i známí sem proudili v davech. Člověk však nemusel být kdovíjak vnímavý pozorovatel, aby si všiml, že většina diváků sem nepřijela oslavovat, ale hodlali spekulovat.

Proč ten útěk? A proč slečna Abigail Nashová?

Morgan je nemohl vinit z přílišné zvědavosti, neboť ta jen odrážela jeho vlastní.

„Nezáří tolik, jak by člověk očekával od novomanželky,“ podotkla matka.

Morgan se upřeně zadíval na tančící dvojici a uvědomil si, že matka má pravdu. Lady Abigail se sice usmívala, smála a mluvila vesele s těmi, s nimiž tančila, v jejím výrazu však bylo něco nuceného. Zajímavé. Předtím se mu zdálo, že je z jeho bratra naprosto unesená.

Morgan si ještě stále pamatoval na večer, kdy se seznámili. Jasper trval na tom, aby ho bratr doprovodil k Almackům, kde chtěl uchlácholit Sally Jerseyovou, které se nelíbil Jasperův nedostatek zájmu. Jasper musel Morgana hodně přemlouvat – ten pohrdal tímto šosáckým zařízením –, ale nakonec souhlasil, hlavně kvůli tomu, aby bratra uklidnil. Ani ne deset minut poté, co přijeli, spatřil Jasper slečnu Nashovou, poprosil Sally, aby je představila, a za chvíli už s ní tančil první valčík toho večera.

Slečna Nashová tehdy při tanci jen zářila a poté znovu, když ji Jasper požádal o druhý tanec. Za několik dní se půvabně červenala, když se Jasper sklonil nad její ruku na hudebním večírku u lady Mosleyové, a blaženě se usmívala o týden později na projížďce v Hyde Parku, kde Morgan narazil na tento šťastný pár.

Když však na ni hleděl nyní, opravdu už neměla ten zářivý výraz. Spíš mu připadalo, že její mysl zaměstnává nějaká vzdálená, nepříjemná vzpomínka. Dobře to skrývala – Morgan pochyboval, že si toho všiml někdo jiný –, ale když na to poukázala matka, jasně to viděl i on.

Nejspíš už prohlédla skrz manželovo kouzlo k jeho povrchnosti a zalitovala své impulzivnosti. Nebo možná litovala, že neměla velkou, okázalou svatbu. Útěk do Gretna Greenu mohl jednu chvíli vypadat báječně, ale nyní už určitě ztratil veškerou přitažlivost.

Morgan potřásl hlavou. Sňatek po tak krátké známosti, a ještě k tomu útěk spojený se svatbou?

Naprostá hloupost.

„Možná je unavená,“ podotkla matka, ačkoli její zkrabacené obočí ta slova popíralo.

„To bude ono,“ souhlasil Morgan a doufal, že tím ulehčí jejím starostem. Od úmrtí otce už matka nesla příliš mnoho břemen, kvůli nimž se až moc trápila. Nepotřebovala se sužovat ještě tím, že její mladší syn udělal ze svého manželského života hned na začátku hrozný zmatek, zvlášť když už se s tím nedalo nic dělat. Jasper a Abigail se k tomu sami rozhodli. Celá rodina se nyní musela tvářit, jak jen to šlo, uspořádat na jejich počest ples a přijmout novou dceru a sestru, jak nejlépe dokážou.

„Mně připadá milá,“ poznamenala matka.

„Ano.“

„A vypadá inteligentně. Možná na něj bude mít uklidňující vliv.“

Na to neměl Morgan žádnou vhodnou odpověď. Jestliže se bývalá slečna Nashová nechala Jasperem umluvit k útěku do Gretna Greenu, jak asi může být inteligentní či vyrovnaná? Podle všeho byli jeden za osmnáct a druhý bez dvou za dvacet – oba hezcí, zbrklí a pošetilí.

Matka si prohlížela svého staršího syna tím bystrým způsobem, který už nějakou dobu proklínal. Po chvíli si povzdechla: „Alespoň že už se Jasper konečně oženil. Nebyla jsem si jistá, jestli k tomu vůbec někdy dojde. A proč ty netancuješ?“

„Když kvadrila je tak nudná.“

„A kotilion taky?“ zeptala se na tanec, který předcházel kvadrile a který také prostál.

„Ano.“

„Určitě je tu alespoň jedna mladá dáma, která by tě mohla zajímat.“

Morganovi se podařilo nezvednout oči v sloup. Tuhle konverzaci vedli už mnohokrát předtím. „Moc dobře víš, že jsem se na začátku sezony snažil. Tančil jsem s mnoha mladými dámami, některé z nich jsem i navštívil a pár jsem jich vzal na projížďku.“

„Toho jsem si dobře vědomá,“ přisvědčila matka.

„Potom bys také měla vědět, že žádná z nich mi nepadla do oka.“

„Jedna by mohla, kdybys jí dal aspoň trochu příležitost.“

Morgan se odrazil od stěny, protože si nepřál diskutovat dál o svém namlouvání. Pohrával si s manžetami u rukávů, zatímco přehlížel sál, až se zastavil pohledem na slečně Parkerové a jejích veselých očích. Usmála se a zvala ho pohledem, aby k ní přišel, s příslibem příjemného flirtu.

„Možná mi slečna Parkerová bude partnerkou pro další tanec. Setká se to s tvým souhlasem, máti?“ Morgan dobře věděl, že ne. Ovdovělý otec slečny Parkerové se pokusil matce dvořit, přestože byla stále ještě v částečném smutku, a ona mu tu impertinenci dosud plně neodpustila.

„Ty mě trestáš,“ řekla a zamračila se.

„Ne, jenom ti připomínám, proč jsem si dosud nevybral nevěstu. Slečna Parkerová je nejzajímavější debutantka, s níž jsem se tuto sezonu seznámil.“

„Nesmysl.“

Morgan si pevněji natáhl rukavice a ztišil hlas do šepotu. „Ona se ti nesnažila dvořit, máti. Byl to její otec.“

„Ale ona ho k tomu povzbuzovala, alespoň tak mi bylo řečeno.“

Zvedl obočí. „Ty jsi přece nikdy neposlouchala drby.“

„To nejsou drby, když to mám od blízké přítelkyně, která nemá tendenci k přehánění.“

Morgan se zdržel odporu a nezačal jí připomínat, že je dosud mladá a krásná. Pro muže jako pan Parker bylo přirozené, že se jí chtěl dvořit. Měl sice počkat, až skončí roční smutek po zesnulém manželovi, ale už byly spáchány horší zločiny.

„Proč by měla slečna Parkerová povzbuzovat otce, aby se ti dvořil?“ zeptal se Morgan.

Z pohledu, který na něj matka vrhla, bylo jasné, že odpověď by si měl domyslet sám. „Není to jasné? Kdybych si chtěla vzít jejího otce, měla by lepší pozici, aby zaťala drápky do tebe. Není tajemstvím, že má pro tebe slabost. Podívej se na ni. Sleduje tě po očku po celý ples.“

Morgan se znovu podíval na slečnu Parkerovou. Ve chvíli, kdy si pohlédli do očí, zamrkala koketně očima a její úsměv mu nyní připadal spíš vychytralý než veselý.

Morgana najednou začal škrtit límec, takže si pod ním přejel prstem a učinil další krok směrem ke dveřím.

„Aha, vidíš?“ pronesla matka pobaveně. „Nepřeješ si být lapen o nic víc než já.“

Morgan se přinutil k tomu, aby stáhl ruku dolů. Pomyslel si, že matka je až příliš vnímavá. V posledních několika letech mu společenské sezony začaly připadat jako hra v šachy, kdy matky a dcery provádějí vypočítavé tahy, aby pronikly jeho obranou a polapily ho. Rozčilovalo ho to. Neměl v úmyslu vzít si za manželku záludnou ženu. Chtěl nějakou ryzí ženu, které by mohl důvěřovat. Nějakou, která by měla ráda jeho společnost stejně jako on její.

Musel však připustit, že slečna Parkerová je v tom šikovnější než většina ostatních. Tedy až dosud ji Morgan považoval za zábavnou taneční partnerku, ale nic víc. Teď už to věděl lépe.

Kvadrila spěla ke konci a Morgan se rychle rozhodl. „Možná bych měl požádat o tanec svou novou švagrovou.“

„To je od tebe velice zbabělé,“ podotkla matka.

„Není to zbabělé, ale strategické,“ prohlásil, než se vydal požádat o tanec ženu, která ho nemohla polapit. A jak se jí podařilo polapit jeho bratra, byla otázka.

Když k ní dorazil, setkal se tam s lordem a lady Knaveovými. Tvořili atraktivní pár. Také o nich se toho hodně povídalo – něco o tom, že lady Knaveová ukradla své sestře jejího snoubence nebo že se lord Knave oženil s mladší Giffordovou dcerou, protože ho starší odmítla. Morgan netušil, která verze je bližší pravdě, a bylo mu to jedno. V každém případě se zdálo, že jsou spolu šťastní. Chtěl prostě jen vědět, proč nedávali lepší pozor na svou chráněnku.

„Lorde Knave, lady Knaveová,“ pozdravil je Morgan a oběma se uklonil. „Vidím, že se znáte s mou novou švagrovou.“

Lady Knaveová protáhla ruku pod paží lady Abigail. „Váš bratr uprchl s mou nejlepší přítelkyní, pane, a já se nemohu rozhodnout, jestli ho mám za to mít ráda, nebo ho proklínat.“

„Jasper tak působí na většinu lidí,“ poznamenal nevesele Morgan.

Jasper vzal manželčinu ruku a pozvedl ji ke rtům. „Měla byste tím být vždycky pouze potěšená, lady Knaveová. Já tuto ženu zbožňuju a nemohl jsem už čekat ani chviličku, abych ji učinil svou. A jsem moc šťastný, že s tím souhlasila.“

Lady Abigail se půvabně začervenala. „To já jsem ta šťastná, můj pane.“ Ta slova byla vyslovena bez jakékoli koketnosti, avšak zároveň trochu váhavě, jako by je mínila vážně a zároveň to tak nemyslela. Bylo to podivné.

„Lorde Brigstone, jestli jste přišel požádat Abigail o tanec, tak jdete pozdě,“ prohlásila lady Knaveová a přerušila jeho myšlenky. „Na menuet už si ji zamluvil můj manžel.“

Zdálo se, že to překvapilo jak jejího manžela, tak jeho švagrovou, ale oba to rychle zamaskovali úsměvem.

Jasper si zřejmě té výměny nevšiml. Vzal tu zprávu dobrosrdečně, i když přitiskl manželčino rámě k sobě. „Nejsem si jistý, jestli se dokážu rozloučit se svou ženou třeba jen na okamžik, lorde Knave. Musíš s ním tancovat, má drahá?“ Oči mu zářily, když na ni shlížel ze své výšky. Byla o hlavu menší než on, což znamenalo, že byla pouze o půl hlavy menší než Morgan. Bratr byl vždycky větší osobností a v určitém bodu dospívání se mu podařilo získat také vyšší postavu.

„Dnes není módní být uchvácen svou manželkou, můj pane,“ namítla lady Abigail.

„Není ani módní spolu utéct, a stejně jsme to udělali.“

„A právě proto bychom neměli dávat klevetníkům další záminku k drbům.“ Jemně vytáhla svou paži z jeho držení a uklonila se před lordem Knavem. „Bude mi ctí zatančit si s vámi, můj pane.“

„Říkala jste mi obyčejně Knave,“ pravil, když jí nabídl rámě.

Unaveně se na něj usmála. „Odpusťte mi, Knave, dnes večer nejsem moc ve své kůži.“

„Dala byste přednost tomu, místo tance si odpočinout? Vypadáte trochu bledě.“ Knave starostlivě svraštil obočí.

„To bych přišla o příležitost zatančit si s milým přítelem. To určitě ne.“

Morgan za nimi hleděl, když odcházeli na taneční parket. Nemohl zapřít, že jeho švagrová vypadá vedle lorda Knavea elegantně. Svůdně se houpající boky, vzpřímená postava a elegantní křivka šíje mohly přitáhnout pozornost většiny mužů v sále. Kvůli bratrovi Morgan doufal, že není jenom krásná.

„Lorde Jaspere,“ oslovila lady Knaveová jeho bratra a přitáhla tím i Morganovu pozornost zpět k sobě, „byl byste tak hodný a přinesl mi trochu punče? Najednou mi nějak vyschlo v krku.“

„Vaše přání je mi rozkazem.“ Jasper se jí galantně uklonil a poté se omluvil.

Jakmile byl z doslechu, lady Knaveová si stoupla vedle Morgana a vzala ho za paži. „Lorde Brigstone, sledovala jsem vás celý večer a myslím si, že jste zrovna tak zmatený a ztrápený tím útěkem jako já. Pochopila jsem správně vaše pocity?“

Na okamžik zaváhal, než odpověděl: „Ano.“

Přikývla. „Ujišťuju vás, že jsme vůbec neměli tušení, že spolu plánují utéct. Lord Jasper zorganizoval návštěvu ohňostroje ve Vauxhallu pro velkou skupinu lidí a my jsme se domnívali, že tam s ním bude v bezpečí. Vzkaz o tom, kam směřují, nám poslali až další den. Potom už bylo pozdě jet za nimi. Je mi to líto.“ Zamračila se a pohlédla stranou na Jaspera, který se zastavil, aby si promluvil s jednou starší ženou. „Neznám dobře vašeho bratra, ale zdá se, že je to slušný člověk. Prosím, řekněte mi, že mám pravdu i v tom.“

Žádná žena, kterou sotva znal, s ním nikdy nemluvila tak otevřeně. Ačkoli to bylo občerstvující a upřímné, cítil se z toho nesvůj.

„Proč si myslíte, že byste měla věřit mému názoru, lady Knaveová?“ zeptal se.

Pohlédla mu přímo do očí. „Můj tchán říká, že vaše vystoupení ve Sněmovně lordů jsou jasná a inteligentní. Doufám, že tak budete jednat i se mnou.“

Ještě zbývala nějaká chvilka, než se Jasper vrátí, ale Morgan nevěděl, jak odpovědět. Nemohl jí prostě říct, že bratr je hlupák, ale nemohl ani lhát.

Pečlivě volil slova. „Jasper je impulzivní, občas nepozorný ...

Konec ukázky

Table of Contents

Obálka

Tiráž

Titulní strana

Věnování

1. kapitola