Ukážka z elektronickej knihy

© Robert Rohál

© Vítek Chadima

© Nakladatelství Petrklíč

ISBN (tištené) 978-80-7229-222-6

ISBN (epub) 978-80-7229-338-5

ISBN (mobi) 978-80-7229-339-1

ÚVODEM

Slavní herci a jejich „nesmrtelné" filmové hlášky – to je vůbec oblíbené a stále živé téma, zvláště mezi těmi, kteří mají rádi herce a jejich filmy, kteří chodí rádi do kina anebo koukají na televizi. Přiznáváme se, že k nim patříme taky, a protože z vlastní zkušenosti víme, že se mnohé hlášky u publika chytily a že je lidé běžně používají, řekli jsme si, že z toho uděláme jednu celou knížku.

Pravda, ne všechno se nám podařilo zachytit a převést do písmenek na papír (a vlastně to není ani možné), ale nakonec to, co ještě zbývá (a že je toho požehnaně…!), může být přece použito v dalším pokračování. Ostatně proč by nemohla vzniknout „dvojka", „trojka"…?

Dobrých komedií s plejádou hlášek má česká kinematografie – byť někdo může tvrdit opak – nespočet. To si myslíme my, protože teď už víme, na které herce, filmy a hlášky se v této publikaci nedostalo. A že jich teda ještě je…! Ale vraťme se ke knížce, kterou právě držíte v rukou. Faktem zůstává, že jsme to celé naše snažení „napasovali" zcela záměrně na protagonisty – proto předkládáme třicet kapitol, které de facto představují třicet herců a jejich nejslavnější hlášky. Ale nechybějí ani krátkověké „výkřiky" nebo celé dialogy, které nám připadají stále vtipné a o kterých si navíc myslíme, že vás pobaví už jenom tím, že si je přečtete.

A zatímco u některých herců najdete třeba jen ty nejlepší hlášky z jednoho filmu či seriálu, jiní „borci" nabízejí ve své kapitole hlášky hned z několika filmů. Vesměs jde o osvědčené komediální hráče typu Miloše Kopeckého, Ivy Janžurové nebo Jiřího Sováka. Přitom ale nezapomínáme, jak se o tom přesvědčíte v samém závěru knihy, ani na autory scénářů a režiséry, jejichž význam v této věci je jednoznačně klíčový…

No a to je vlastně všechno, co jsme měli na srdci. Teď jde jen o to, abyste se skutečně pobavili a „nahodili" do pohody.

Robert Rohál a Vítek Chadima

JIŘÍ SOVÁK

Vlastním jménem Jiří Schmitzer patřil k nejvýraznějším hereckým osobnostem českého divadla a filmu. Začínal v divadle E. F. Buriana, hrál na scéně vinohradského divadla a od roku 1966 až do odchodu do důchodu hrál v Národním divadle, kde vytvořil celou plejádu postav našeho i zahraničního repertoáru. Velmi brzo se objevil ve filmu a od začátku spolupracoval s televizí, kde režiséři dokázali využít jeho vrozený dar pro komiku.

FILM: Plavecký mariáš (vedoucí pily), Florenc 13.30 (Tachecí),

Dařbuján a Pandrhola (Kuba Dařbuján), Až přijde kocour (ředitel školy), Král Králů (Lojza Králů), Konec agenta W4C prostřednictvím psa pana Foustky (Foustka), Kdo chce zabít Jessii (docent Beránek), Pane, vy jste vdova! (král Rosebud IV.), Světáci (Skopec), Zabil jsem Einsteina, pánové (David), Šest medvědů s Cibulkou (ředitel školy), Cirkus v cirkuse (profesor Růžička), Zlatá svatba (předseda MNV), Ať žijí duchové (rytíř Brtník), Zítra vstanu a opařím se čajem (Klaus Abard), Marečku, podejte mi pero! (Jiří Kroupa st.), Což takhle dát si špenát (Liška), Co je doma, to se počítá, pánové (Novák)…

TELEVIZE: Bohouš (Randa), Eliška a její rod (hostinský), Klapzubova jedenáctka (starý Klapzuba), Pan Tau (otec), F. L. Věk (Sýkora), Byli jednou dva písaři (Bouvard), Byl jednou jeden dům (uhlíř), Arabela (čaroděj Vigo), Létající Čestmír, My všichni školou povinní (František Lamač)…

Jednu z nezapomenutelných postav na televizní obrazovce vytvořil v seriálu Chalupáři, kde si s chutí zahrál kontrolora na penzi Evžena Humla. Role byla původně psána pro Jaroslava Marvana, který ji kvůli nemoci odmítl, stejně tak jako Jan Pivec. Jiří Sovák byl tak až třetí v pořadí, ale nikdo z diváků si neumí postavu Evžena Humla představit jinak než v mistrném podání Jiřího Sováka. A tady následují Humlovy hlášky:

„Já jsem nasezenej z toho vlaku. Nevím, proč mu říkají rychlík. Já bych podle něj mohl sbírat houby."

„Mně stydne mozek, proto musím mít pořád nějakou pokrývku."

„Tam byla ženská jako obrázek. Krev a mlíko, ta postava. Tý ti tak vrzaly plotýnky, že po desáté hodině měla zakázáno se pohybovat po pokoji, aby ty druhý mohli spát. A já trouba s ní chodil na jahody. Umíte si představit ten kravál, než nasbírala košíček."

„Myslíš, že ti daj na nervy něco pořádnýho? Slunce, vzduch. To je zadarmo."

„Doktoři? Copak ty ti něco řeknou? Proč myslíš, že se učej latinsky? Aby jim lidi nerozuměli."

„Ten ajnclík za koupelnou chcete nazvat pokoj? To je spíš takový výběh pro nutrie."

„Jak jsem se mohl mít v lázních? Pořád ve vodě. Málem mně narostly plovací blány."

„Ty si myslíš, že když je všechno naše, že můžeme všichni krást?"

„Rohlíky? Jsou jako gumový. To mají prodávat v hračkářství."

„Ani Angelika se nekoupala tak často jako on. Želivka by mohla být jenom pro něj."

„Zas má tu hlavu, jako když kopne do drnu."

„Nepřipadá mi to na nějakou zvláštní péči. Vypadá to, jako by tu bydlel pes Filipes."

„Já budu žít s vodníkem? To je strašnej sen."

„To je racek. Manželka ho natřela načerno, protože se špinil. Ona Růženka byla velice čistotná."

„Ten by mně tak pomohl, akorát od něčeho."

„Vy si myslíte, že budu lítat domů jako holub?"

„Proč jste mi neřekl, že tam nejsou žádný ryby. Já tam dělám šaška celýmu hasičskýmu sboru."

„Kapr není vůl, na kapra se musí vědecky."

„A jednou provždycky si zakazuju, abyste mi říkal pane domácí!"

„Já do něj vidím jak do hubený kozy. Kdyby se ke mně choval takhle můj vlastní syn, tak bych ho přetrhl."

„Kolik jste chytnul zlodějů, že jste tak zasvěcenej? Nevíte nic o zlodějský drzosti."

„Mně se líbí Cardinálová a taky za ní nelezu."

„A kontrolor podle vás není člověk?"

„Jen jednou jsem podezíral jednoho. A kradli všichni."

„Já jsem byl ženatej dvacet let, tak mám nějakou zkušenost. Ona stejně nakonec ženská uvaří, co chce sama. Ale sprostý je to, že vám namluví, že je to to nejzdravější."

„Já se domnívám, že šťastnej život s ženskou je naprosto vyloučená věc."

„Snad si nemyslíte, že ženská shání chlapa, protože by bez něj nemohla bejt. Ta ho shání proto, aby ho celej život převychovávala."

„Podívej se na sebe, ráno po těch cigaretách štěkáš tak, že bys mohl hlídat mlejn."

„Hleďte si svýho, svazáku. A hlídejte si toho svýho ohaře, ať vám s ním neuletí kos."

S chovatelkou včel, která je sama, by se rád seznámil pracující důchodce. Značka: vzájemné porozumění.

„S včelama? Zřejmě dědek nemá na med."

„Výhledově, to je slovo, to mám rád. To je zaklínadlo. To já vám mohu slíbit, že postavím v Třešňový metro. Ovšem výhledově."

„Já už ten nápad mám. Až to hodím na papír, tak to budete koukat. Proti tomu je safari bleší cirkus."

„Hlavně nám dej vidličku, přece to nebudeme jíst jako vlčáci."

„Mluvíš, jako když tě tlačej boty."

Hlášky z komedie Světáci, kde měl Jiří Sovák roli fasádníka Skopce:

TŘI FASÁDNÍCI V ŠATNĚ ŠANTÁNU: „Pánové si odloží?" „Jistěže, matko." „Neříkej šatnářce matko! Tady ne!"

TŘI FASÁDNÍCI V LUXUSNÍM PODNIKU: „Sakra!" „Neříkej mi sakra v takovýmhle podniku!" „Jděte už voba do prdele, já se sem přišel bavit." „Stoleček pro tři, pánové?" „No zatím pro tři a později možná pro šest…"

V RESTAURACI: „Toniku, nedělej ostudu!" „Jakou ostudu??? Já mu dám do držky a bude po ptákách!"

V MÓDNÍM SALONU: „Pánové si laskavě odloží." „Uf." „No tak, svlíkni se." „Proč já první?" „Protože jsi ve straně. Dělej! Dělej, támhle běž!…"

FASÁDNÍCI SI NECHAJÍ ŠÍT DRAHÉ ŠATY: „To byly všechny moje prachy, který jsem si ulil pro Prahu!" „Ach! Ježišmarjá…"

V MÓDNÍM SALONU: „Kalhoty jste mi mohl, prosím, ponechat…" „Copak jsi ještě, prosím tě, nebyl u krejčího, co?" „No bóže, to neviděla chlapa? Já jsem myslel celej, víš…?"

FASÁDNÍCI NA NÁVŠTĚVĚ U „MADAM" TRČKOVÉ: „…Kam šla?" „No kam šla, asi pro štrůdl…" „Neříkej mi štrůdl, krucifix! Říkej mi závin!" „Proč má říkat závin, když je to štrůdl!? Jestli taky nešla třeba telefonovat…?"

„Komu by šla, prosím tě, telefonovat?"

„Třeba na SNB."

„Vona je totiž dáma, to ti nic neříká?"

„No jo, dáma… Dáma muže bejt taky pěkná svině, víš!?"

„Proboha tě prosím, mluv aspoň potichu!"

ROZHOVOR TŘÍ FASÁDNÍKŮ:

„To je vono. Já nedopustím, aby to po všech těch finačních vobětech ztroskotalo na tom, že v rozhovoru se sečtělou ženskou nebudeme mít na co zavést řeč. A zejtra se začne s opakováním literatury! A ty koupíš knížku!"

„Co koupím? Vy jste se… To je šílenec. Zase vyhazovat peníze? Proč koupit knížku? Na co? Tu si půjčíme od nějakého školního dítěte!"

„Ne, ne. To se musí koupit, protože základy budeme potřebovat furt…! A potom se půjdeme podívat do univerzitní knihovny."

„No ježišmarjá, co zase do knihovny? Na co do knihovny, když budeme mít knihu?! Ty seš, prosím tě, úplně hysterickej!"

V KNIHOVNĚ:

„Hele, Salvator Dalí, ten s tím srandovním knírkem… Hele, to je!"

„Prosím, soudruzi, tiše, tady se studuje. Tady se vážně studuje, prosím…"

„A co myslíte, že tu děláme my?" „Vy tu řvete…"

NA STANICI SNB:

„Předvedení na svou omluvu uvádějí, že teprve v hlavním městě, obklopení poklady národní kultury, pochopili, že jejich dosavadní život byl vlastně velice mělký, což se rozhodli ve volném čase dohnat. Je to tak?"

„Jo, jenže tadyhle soudruh si to nechtěl nechat vysvětlit."

„Takže vy jste mu dal facku?"

„Jo."

„Počkejte, počkejte… To nebyla facka z rozčilení, vy jste napadenému roztrhl pracovní oděv a hodil jste ho do knih."

DVORSKÝ UDĚLUJE RADY FASÁDNÍKŮM: „Chlapci, podívejte se na sebe, sláma vám čouhá z bot…" „Šijeme u Adama. Za tejden máme první zkoušku."

DVORSKÝ SE NA STANICI SNB ZASTANE FASÁDNÍKŮ:

„S dovolením, soudruhu… Jsem emeritní profesor tance a společenské výchovy. Tuhle stránku věci bych si vzal na starost já…"

„…Berem."

„Ovšem svoji stížnost beru pochopitelně zpátky, je-li to možné…?"

„Vy si myslíte, že to dokážete, pane profesore?"

„Soudruhu, tihle pánové vědí, co chtějí. Už proto si z nich troufám už za tři měsíce udělat džentlmeny, kteří budou okrasou, okrasou každé recepce na ministerstvu věcí zahraničních!"

FASÁDNÍCI PROUZA A SKOPEC:

„…Jistě, pan profesor sám říkal, že celej život vystačil s Pinkasem."

„S kým?"

„Von myslí Pisaka."

DVORSKÝ A SKOPEC: „Lokty u těla prosím." „U svýho!"

SKOPEC: „Prosím tě, nakopni ho, ty máš menší nohu!"

SKOPEC: „Nedovolím, aby se utrácely peníze hned u tréninku!"

SKOPEC:

„To je nádhera, Gustíku. Já koukám jak blázen. Škoda, že nejsi větší. Jako že by to bylo více vidět."

SKOPEC: „Hlupáčkové, nezáleží na tom, že se to nestalo až do důsledků. Důležitý je, že se to mohlo stát."

Hlášky z komedie Pane, vy jste vdova!:

VÍTÁNÍ NA LETIŠTI:

„Vaše Veličenstvo, letadlo, na jehož palubě cestuje Jeho Veličenstvo Oskar patnáctý, právě přistálo."

„Působím snad dojmem slepce? Vy se prostě bez těch opiček neobejdete…!"

KRÁL ROSEBUD IV.: „Líbání máme za sebou. Teď přijde potřásání."

KRÁL ROSEBUD IV. SE SVÝMI GENERÁLY: „Mám ohromný nápad. Zruším armádu." „Ale Veličenstvo…" „Mlčet! Vy ohrožujete lidi! Dneska jste zmrzačili člověka a šlo jenom o přehlídku! Co byste asi tak dělali, kdyby vypukla válka?!"

ROZHOVOR KRÁLE ROSEBUDA IV.

S HVĚZDOPRAVCEM HAMPLEM: „Já už tomu rozumím. Já mám být zabitej…" „A já?" „Ty? Ty mi za-zachráníš život." „Jo?" „Jo. Vrátíš se k řemeslu, ale já se tam nějak moc pletu. Jsem z toho jelen. Asi to po-potáhneme spolu…"

„My dva spolu?"

„Jo. Mám se stát vdovou. Dvojnásobnou vdovou. Pak si mám vzít Molly."

„Adamsovou? Ty ji miluješ?"

„Jo. Mám si ji vzít a taky jejího ma-manžela."

„Myslíš jako skupinový manželství? To by nám nepovolili…!"

„Hvězdy nelžou, Bobo…"

ROZHOVOR KRÁLOVSKÝCH BRATRANCŮ,

KRÁLE ROSEBUDA IV. A OSCARA XV.: „Starej se hlavně o sebe. Pálí se ti ruka!" „Z čeho oni to asi dělají?" „To je z nohy." „Z nohy?" „Jednou jsem šlápl na žhavý pohrabáč a zapáchalo to stejně."

HVĚZDÁŘ HAMPL A ROSEBUD IV.: „Veličenstvo, už-už to mám. Ale je-je-je to… hrozné." „Vy mě chcete děsit?" „Spi-spi-spi…" „Nebo uspat?" „Ne! Spiknutí a atentát! Něco s výtahem. Čtvrté patro!"

MOLLY A KRÁL ROSEBUD IV.: „To jsou něčí nohy! To je nějaký člověk! Veličenstvo…!" „Fuj! Kterej idiot mě zastlal do postele?"

Hlášky z komedie Marečku, podejte mi pero!:

U KROUPOVÝCH:

„Dějepis, hm! Čeština, ty neumíš česky? … Chémie, taky pěkný. No tak, maminko…"

„Ale matiku mám za jedna."

„Dej mu polívku, víc si nezaslouží!"

KROUPA STARŠÍ:

„I kdybyste mě rozkrájeli na takovýhle nudličky, tak mě do žádný školy nedostanete!"

MANŽELÉ KROUPOVI: „Maminko, pročpak stále leštíš ta zrcadla?" „Aby ses dobře viděl, jakej seš mladík!"

TŘÍDNÍ JANDA A HUJER: „Ale v tom případě by bylo potřeba zvolit sběrového referenta." „Prosím, já bych se toho ujal. Založil bych si na to zvláštní sešit…"

TÝFOVÁ A KROUPA ST.: „Takový vlahý večer, to by stálo skoro za procházku…" „No jo, to běžte, já pudu domů, votevřu si vokno a pivo! Dobrou noc!"

KROUPA ST. A TLUMOČNÍK: „Hujere, děte si po svejch!" „Hujer, metelesku blesku!"

U KROUPOVÝCH PŘI POHLEDU NA VYSVĚDČENÍ: „Ježišmarjá, ty máš z chování velmi dobrou. Není to dvojka?" „Ty máš chování taky velmi dobré." „Tak to bude jednička, to je v pořádku."

„Návod na herectví neexistuje, kromě talentu předurčuje úspěch jen jedno: znalost lidí. A umění vidět věci tak, jak jsou," prohlásil kdysi herec JIŘÍ SOVÁK, který si své původní německy znějící příjmení Schmitzer změnil už za druhé světové války na české Sovák.

Tatínek, který měl předměstskou hospodu, z něj chtěl mít hoteliéra – a tak ho dal vyučit za číšníka, ale Jiřího táhlo k divadlu. Už od mládí hrával s ochotníky, později na scéně, kde je dnešní divadlo Rokoko. Ještě během druhé světové války působil krátce v Horáckém divadle v Třebíči. Po roce 1945 si odbyl vojnu v Armádním uměleckém souboru Víta Nejedlého, kde došlo k prvnímu osudovému setkání – potkal se tam s Miroslavem Horníčkem. A pak už to mělo všechno rychlý spád. V roce 1947 nastoupil do souboru D 34, který vedl legendární E. F. Burian. Tam se potkal s Vlastimilem Brodským, s nímž pak v roce 1952 odešel do vinohradského divadla, kde hrál až do roku 1966. Potom přešel do činohry Národního divadla, kde působil až do roku 1983 – tenkrát odešel ze zdravotních důvodů. Komplikovaná zlomenina nohy mu moc pohybu na jevišti nedovolovala.

Ve filmu začínal koncem čtyřicátých let minulého století, ale oficiálně se uvádí jako první film, v němž měl epizodku, snímek Nikdo nic neví (1947). První velké role se dočkal až v komedii Kudy kam? (1956), kde měl za partnerku Irenu Kačírkovou.

IVA JANŽUROVÁ

Prakticky od šedesátých do osmdesátých let minulého století byla jednou z nejobsazovanějších českých hereček. Zajímavé je, že uspěla jak v dramatických, tak komediálních rolích. Léta byla v angažmá v Divadle na Vinohradech, potom přešla do činohry Národního divadla. K nejzajímavějším hereckých kreacím patří rozhodně její Kelettiová v komedii Pane, vy jste vdova!, anebo na druhé straně její Krista v Kachyňově dramatu Kočáru do Vídně či Štěpa v Hercově adaptaci románu Jaroslava Havlíčka Petrolejové lampy. Dodnes se však publikum baví jejími komediálními kousky ve filmech jako jsou Penzion pro svobodné pány, Svatba jako řemen, Světáci, Hodíme se k sobě, miláčku…? nebo Zítra to roztočíme, drahoušku…!

FILM: Kočár do Vídně (Krista), Penzion pro svobodné pány (Anděla), Svatba jako řemen (Hanička), Zabil jsem Einsteina, pánové! (Betsy), Pane, vy jste vdova! (Evelyna Kelettiová), Světáci (Zuzanka), Ďábelské líbánky (Ester), Čtyři vraždy stačí, drahoušku (Katy), Morgiana (dvojrole Kláry a Viktorie), Homolka a tobolka (Burdová), Páni kluci (tetička Apolena), Hodíme se k sobě, miláčku…? (Alena), Zítra to roztočíme, drahoušku…! (Bartáčková), Drahé tety a já (Hermínka), Bouřlivé víno (Šmejkalová), Marečku, podejte mi pero! (Týfová), Ja milujem, ty miluješ (Viera), Ene bene (Helena Zachová), Výlet (matka)…

TELEVIZE: Lucerna (Klásková), Eliška a její rod (Monika), Píseň pro Rudolfa III. (Šárka), Námluvy komtesy Gladioly aneb Přistání ve skleníku (Gladiola), Sňatky z rozumu (Bětuše), Nemocnice na kraji města (Huňková), Ikarův pád (barmanka), Arabela (slečna Müllerová), Dobrá voda (Hovorová), Bambinot (Phippsová)…

Hlášky z filmu Světáci, ve kterém Iva Janžurová ztvárnila postavu lehké dívky Zuzanky:

„MADAM" TRČKOVÁ DÁVÁ POKYNY:

„Tak děvčata, Zuzanka má pravda. Já bych něco pro vás měla. Tentokrát jsou to tři vysoce postavení pánové…"

„To bych si mohla vzít tu… tu blůzu z lurexu s tím dekoltem…"

„Ale prosím tebe, to je vyloučený… Tři vysoce postavení a dekolt…"

„No to se bude muset probrat. Jsou to ale pánové, který nesmí vědět, že to je váš… Jak bych to řekla…"

„Hobby."

„Co?"

„No koníček… Jako kdybyste nebyly v životě ve společnosti…"

„To já mám docela trému. Já jsem byla v Diplomatu, leda když tam luxovali."

„A to je dobře, že máš trému. Tak za prvé, děvčata. Silná kolínská…"

„Tu já mám! Tu ti půjčím."

„Nic si nepučuj a zahod ji, ta nepadá v úvahu."

ZUZANKA: „…Podle vzoru pánové diplomatové…"

V RESTAURACI, KDY „DÁMY" JEDÍ KUŘE: „Božka! Nevolizuj ty ruce! Na to máš ubrousek." „Ten je ale čistej. To je kvůli tomu." „Víš, Zuzanko, nesmíš dávat tak najevo, že to máš tak ráda, to nedělá dobrej dojem…"

MARCELKA A BOŽKA:

„Ale prosím tebe, nebýt tady paní Trčkové, tak jsi trčela na grafický škole nahá za sedm korun za hodinu dodneška! Vona!"

„Nevykřikuj, to nemusí každej slyšet, i když je to pravda."

ROZHOVOR „DAM": „A dozvíme se aspoň, jak vypadají – trochu?" „Fantasticky. Jeden jako Matuška, druhej jako Neckář a třetí jako Vondráčková. Já z vás umřu…!"

TRČKOVÁ PRÁVĚ ŠKOLÍ DĚVČATA:

„Děvčata, to je úplně jasný. Zuzanka uklízí v nemocnici, tak je doktorka medicíny."

„Leukemie, apendix…"

„Božka pracuje s laky a s acetonem, tak bude dělat profesorku chemie…"

„Madam Curie…"

„Nó a ty si stála dlouho modelem, tak seš akademická malířka. A jako akademická malířka musíš aspoň vědět, kdo to byl Hynais a že namaloval oponu v Národním divadle!"

„Měla by."

„No ovšem, jestli se mě zeptá na něco jinýho, tak nevím, co odpovím…"

„Tak to honem vrátíš na toho Hynaise!"

„DÁMY" PRÁVĚ USEDAJÍ V NÓBL PODNIKU: „Sedni si." „Já sedím." „Vona sedí." „Ty sedíš?" „My taky sedíme."

MARCELKA A ZUZANKA SE PŘEDVÁDĚJÍ:

„…To je ovšem taky zajímavé… Já například při svém povolání vůbec nestačím vařit. Já sotva stačím sníst něco v kantýně… v akademii."

„No, to já taky. Já z vizity do kantýny, z kantýny na pacienty – a než se stačím vydezinfikovat, tak je večer."

Hlášky z filmu Pane, vy jste vdova!, kde herečka vytvořila jednu ze svých nejlepších komediálních kreací:

SCÉNA Z LETIŠTĚ: „To je přeci Evelyna Kelettiová a její velkoprůmyslový manžel." „Oh…" „Ano, znám. Viděl jsem váš poslední film Vana na terase. Hrála jste tam titulní roli, že ano?"

„Chceš snad říct, že Kelettiová hrála vanu, drahý bratranče?"

ROZHOVOR BLOOMA S HAMPLEM,

KTERÝ JE OVŠEM UŽ V TĚLE KELETTIOVÉ: „Jdě-jděte pryč…!" „Nekoktej a shoď to triko! Povídám, shoď to triko, ty náno! Nedělej fóry! Když bylas stará herka, tak to jsem ti byl dobrý, viď? A teď bych na tebe nesměl ani šáhnout?!"

„Dejte ty pra-pracky pryč!"

„Ty seš najednou nějaká fajnovka!"

NAPADENÍ PRAVÉ KELETTIOVÉ BLOOMEM.

JE U TOHO I MANŽEL KELETTIOVÉ: „Moment, moment… To je náhodička, co?" „Co?" „Pocem, já tě rozsekám a roztrhám jak hada, ty…!" „Alfréde…!" „Tak Alfréde! Ona má Alfréda…" „Co se děje?"

„Tak ty už máš novýho chlapa. Ty to bereš tedy hopem! Na!"

„Zmizte, člověče, nebo vás dám okamžitě zatknout!"

„No tak opatrně, kamaráde, víš? Já na ni mám taky nějaký právo! Já jsem jí pět let sháněl kšefty! Já za ni vysedával po kriminálech! A ona na mě teď bude dělat hogo fogo!?"

STŘET MANŽELŮ KELETTIOVÝCH S BLOOMEM JEŠTĚ POKRAČUJE:

„Já ti ten tvůj pihovatej zadek roztřískám, že si na něj nesedneš, ty…!"

„Piho… Ty ses před ním svlékala?"

„No dovol, Alfréde?"

„Vidím, žes mi neřekla o své minulosti zdaleka vše…"

„Jsi trapný."

ROZHOVOR MANŽELŮ KELETTIOVÝCH:

„Kdo je lepší? Ten páchnoucí obejda, který zná tvoje pihy, anebo Steiner, který si o tebe otírá nohy!?"

„V životě jsem u Steinera nebyla."

„Byla! A nahá!"

„Proč mě urážíš? Víš, že nedovedu lhát!"

„Ty, ty, ty… že neumíš lhát? Ty bazilišku…, au!"

„Alfréde, neublížil sis? Mé svědomí je jako padlý sníh."

„Ty bezcharakterní stvůro! Ty konkubíno vandráků…!"

HAMPL V TĚLE KELETTIOVÉ A GENERÁL OMAR OTIS: „No a co byste byla ochotná za ty mapy dát?" „Cokoliv." „To snad ne. Všechno, co si budu přát?" „Všechno." „Ale pro muže mého temperamentu to může znamenat jen jedno, milostivá paní…"

„Mně na tom těle moc ne-nezáleží."

„Ale mně ano. Léta po vás toužím, sním o vás…"

„Lí-líbat ne."

OTIS A HAMPL V TĚLE KELETTIOVÉ: „Vy máte ale důkladný prádélko… Jak se to sundává?" „Já ne-nevím…"

HAMPL V TĚLE KELETTIOVÉ A SEXUCHTIVÝ OTIS: „Máte rád te-telecí?" „Proč?" „Nic. Jen tak." „Popovídáme si až potom, ano? Něco tak vzrušujícího jsem už léta nezažil."

ROZHOVOR STEINERA SE STUBOVOU,

KTERÁ JE OVŠEM V TĚLE KELETTIOVÉ: „Poslyšte, hrála jste někdy divadlo? Jakou roli například?" „Muchomůrku v dětský besídce." „A kdybyste, dejme tomu, měla zahrát velekněžku, která v nějakém chrámu podřízne lidi, myslíte, že byste to svedla?"

„Zavři oči, brouku – a fik!"

„Tak to jsem rád. Můžete se obléknout."

STUBOVÁ V TĚLE KELETTIOVÉ A OTIS: „Nepřijde zase nějakej otrava?" „Ne, má drahá, konečně jsme sami." „To je fajn, cha. Co kdyby sis lehnul?" „Prosím?" „Lehni si!" „Rád, Evelyno, rád. Pojďte ke mně, Evelyno. Posledně to bylo tak vzrušující… Pojď, anděli… Za chvíli budeme v ráji…"

„To si piš. Sundej kravatu, ať můžu ke krku…!"

„Krk, to zbožňuji…!"

STUBOVÁ V TĚLE KELETTIOVÉ A KRÁL ROSEBUD IV.: „Tak bude to? Tak jste řekl, abych oddělala jednoho chlapa. Jsem oddělala dva! Dva!"

„Kelettiová, my jsme spolu skončili!"

„Dej mi pokoj, dědku!"

„To je král, paní Stubová…"

Hlášky z komedie Marečku, podejte mi pero!, kde měla roli Kroupovy spolužačky – záletné paní Týfové:

TÝFOVÁ A KROUPA ST.: „Vy ste tam s ním stál tak sám…?" „S kým?" „S tím svým broukem." „Ale to neni muj brouk, to mi poradil Hora, ten blbec."

UBREČENÁ TÝFOVÁ SE SPOLUŽAČKOU: „Kdo ti to poslal?" „Kroupa." „To je ale cynik!"

Následující hlášky pocházejí z komedie Zítra to roztočíme, drahoušku…!, kde byla Ivě Janžurové svěřena role paní Bartáčkové:

NOVÁKOVI A BARTÁČKOVI:

„Prosím vás, uklidněte se… Vážený pane řediteli, já vám všechno vysvětlím. Já jsem krev cedil, točil v ateliéru, a to tvůrčím způsobem… To prosím pochopte, že každý umělec má taky někdy právo být unaven a vyčerpán…!

„Koukněte, my do kina stejně nechodíme, tak si nechte ty řečičky o umění a zkuste se laskavě vyjádřit…"

Koniec ukážky

Table of Contents

ÚVODEM

JIŘÍ SOVÁK

IVA JANŽUROVÁ