Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy

Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována ani šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

Edice Právo pro praxi

JUDr. Lucie Josková Ph.D. LL.M., Mgr. Jan Šafránek, Ing. Pěva Čouková, Mgr. Pavel Pravda, Mgr. Ing. Markéta Pravdová

Nová společnost s ručením omezeným

Právo – účetnictví – daně

Ukážka z elektronickej knihy

TIRÁŽ TIŠTĚNÉ PUBLIKACE:

Vydala Grada Publishing, a.s.

U Průhonu 22, 170 00  Praha 7

tel.: +420 234 264 401, fax: +420 234 264 400

www.grada.cz

jako svou 5546. publikaci

Realizace obálky Vojtěch Kočí

Sazba Jan Šístek

Odpovědná redaktorka Ing. Michaela Průšová

Počet stran 208

První vydání, Praha 2014

Vytiskly Tiskárny Havlíčkův Brod, a.s.

© Grada Publishing, a.s., 2014

ISBN 978-80-247-4445-2

ELEKTRONICKÉ PUBLIKACE:

Podle sazby e-knihu ve formátu EPUB vytvořil Jan Šístek

ISBN 978-80-247-9271-2 (ve formátu PDF)

ISBN 978-80-247-9272-9 (ve formátu EPUB)

I. Obecně o společnosti s ručením omezeným

Společnost s ručením omezeným je jednou z možných právních forem, které lze využít pro podnikání v České republice. Jedná se o obchodní korporaci – obchodní společnost, která je řazena mezi společnosti kapitálové. Její základní výhodou je omezené ručení společníků a flexibilní úprava, která společníkům umožňuje vytvořit společnost podle svých potřeb.

1. Obchodní korporace

Korporace je právnická osoba, která je tvořena společenstvím osob (§ 210 zákona č. 89/2012 Sb., občanského zákoníku, dále též jen „NOZ“). Zákon o obchodních korporacích (zákon č. 90/2012 Sb., o obchodních společnostech a družstvech, dále též jen „ZOK“) zavádí nový pojem – obchodní korporace, kterými rozumí obchodní společnosti a družstva (§ 1 odst. 1 ZOK).

Obchodními společnostmi (dále hovoříme jen o společnostech) jsou veřejná obchodní společnost, komanditní společnost, společnost s ručením omezeným, akciová společnost, evropská společnost a evropské hospodářské zájmové sdružení.

U společností dále zákon o obchodních korporacích rozlišuje mezi společnostmi osobními a kapitálovými. Rozhodující pro toto rozlišení je přitom (podle teorie) skutečnost, zda je v popředí zájmu osobní účast (odborné schopnosti, vlastnosti apod. společníka) nebo kapitálová účast (tj. vklad) společníků; pro kapitálové společnosti je typické omezené ručení společníků za dluhy společnosti. Mezi osobní společnosti zákon řadí veřejnou obchodní společnost a komanditní společnost a mezi společnosti kapitálové společnost s ručením omezeným a akciovou společnost (§ 1 odst. 2 ZOK). Ve skutečnosti je toto dělení umělé, neboť i u osobních společností (zejména komanditní společnosti) je významný vklad společníka (srov. vklad komanditisty u komanditní společnosti) a u kapitálových společností (zejména společnost s ručením omezeným) osobní kvality společníků. Tuto skutečnost zachycuje schéma na následující straně.

Za společnosti jsou považovány i tzv. nadnárodní formy – evropská společnost a evropské hospodářské zájmové sdružení. Jedná se o společnosti, které primárně reguluje evropské právo [evropské nařízení č. 2157/2001, o statutu evropské společnosti (SE), respektive evropské nařízení č. 2137/85, o zřízení Evropského hospodářského zájmového sdružení (EHZS)], a jež tak znají všechny členské státy EU.

Družstvem se podle zákona o obchodních korporacích rozumí družstvo a evropská družstevní společnost (jedná se o nadnárodní formu družstva, pro kterou se primárně použije evropské nařízení č. 1435/2003, o statutu evropské družstevní společnosti). Ač mají družstva některé společné znaky s obchodními společnostmi (vytvářejí například základní kapitál), v řadě aspektů se liší (typická je otevřenost družstva, tj. možnost nabývat a pozbývat členství bez nutnosti měnit stanovy, či účel, který obvykle nebývá podnikatelský) a tvoří tak vedle společností zvláštní skupinu obchodních korporací.

2. Charakteristické znaky společnosti s ručením omezeným

Společnost s ručením omezeným je tradičně řazena mezi kapitálové společnosti (viz také výslovně § 1 odst. 2 ZOK). To znamená, že v popředí zájmu je vklad společníka, nikoliv jeho osobní kvality. V praxi ovšem osobnost společníka často hraje značnou roli (a s tím počítá i zákon o obchodních korporacích, který například umožňuje omezení převodu podílu nebo umožňuje, aby společenská smlouva uložila společníkovi určitou povinnost ve vztahu ke společnosti, například povinnost pro společnost pracovat za využití svých osobnostních, odborných kvalit atd.) a společnost s ručením omezeným se tak v některých aspektech přibližuje společnostem osobním.

Typickými znaky společnosti s ručením omezeným jsou:

• Omezené ručení společníků – Společníci ručí za dluhy společnosti pouze v rozsahu, v jakém nesplnili vkladové povinnosti podle stavu zapsaného v obchodním rejstříku v době, kdy byli věřitelem vyzváni k plnění (§ 132 odst. 1 ZOK). Jakmile tedy všichni společníci splatí svůj vklad a toto úplné splacení všech vkladů je zapsáno do obchodního rejstříku, za dluhy společnosti nikterak neručí; výjimkou je případné ručení společníků jako vlivných osob v případě úpadku společnosti (§ 68 ve spojení s § 76 odst. 3 ZOK). Pokud ovšem některý ze společníků vklad nesplatil nebo správný rozsah splacení vkladu není zapsán do obchodního rejstříku a věřitel se nemůže domoci plnění svého dluhu na společnosti, může požadovat plnění po kterémkoliv ze společníků (byť by daný společník svůj vklad již splatil). Podmínkou pro řádné uplatnění plnění po společníkovi je skutečnost, že věřitel nejdříve neúspěšně písemně vyzval společnost k plnění (výjimkou jsou případy, kdy věřitel nemůže výzvu uskutečnit nebo je nepochybné, že dlužník dluh nesplní, § 2021 odst. 1 NOZ). Rozsah je omezen výší nesplaceného vkladu, přičemž rozhodující je zápis v obchodním rejstříku v okamžiku dojití výzvy k plnění společníkovi.

X Obchodní zákoník neupravoval jednoznačně okamžik, ke kterému se určovala výše ručení. Podle § 105 odst. 1 ObchZ ručili společníci za závazky společnosti, dokud nebylo zapsáno splacení vkladů do obchodního rejstříku (chyběla tedy vazba na doručení výzvy společníkovi).

• Základní kapitál – Tradiční (a podle zřejmě převažujícího názoru již překonaná) funkce základního kapitálu jako „jistoty“ pro věřitele, která má kompenzovat omezené ručení společníků, je v zákoně o obchodních korporacích zásadně oslabena. Podle § 142 odst. 1 ZOK může vklad – a u jednočlenné společnosti tedy i základní kapitál – odpovídat 1 Kč. Přesto společnost s ručením omezeným i nadále základní kapitál povinně vytváří [§ 146 odst. 1 písm. f) ZOK]. Jeho minimální výše však může odpovídat počtu společníků vynásobených jednou korunou. K základnímu kapitálu více viz část druhá. Tato právní úprava reaguje na význam základního kapitálu v praxi, kdy je základní kapitál pouze účetní položkou, která reálně není „kryta“ penězi nebo majetkem a která tak věřitelům společností nic negarantuje.

X Obchodní zákoník stanovil minimální základní kapitál ve výši 200 000 Kč (§ 108 odst. 1 ObchZ) a minimální vklad každého společníka ve výši 20 000 Kč (§ 109 odst. 1 ObchZ).

• Flexibilita a relativní jednoduchost úpravy – Zákon přenechává společníkům značné možnosti při formování konkrétního uspořádání společnosti. To je zřejmé například z ustanovení o společenské smlouvě. Úprava je přitom ve srovnání s úpravou akciové společnosti jednoduší a méně přísná.

Tato flexibilita a relativní jednoduchost však zároveň představuje značné nebezpečí pro společníky, kteří se spolehnou na zákonnou úpravu a nebudou věnovat dostatečnou pozornost úpravě práv a povinností společníků ve společenské smlouvě. Nová právní úprava je totiž v mnoha ohledech zcela odlišná od úpravy obsažené v obchodním zákoníku, což může vést k mnoha „nepříjemným překvapením“ pro společníky. Příkladem může být ustanovení o převodu podílu. Podle obchodního zákoníku mohl společník společnosti s ručením omezeným převést svůj obchodní podíl na jiného společníka pouze se souhlasem valné hromady (společenská smlouva mohla stanovit něco jiného, § 115 odst. 1 ObchZ). Podle zákona o obchodních korporacích platí, že každý společník může svůj podíl převést na jiného společníka bez dalšího (§ 207 odst. 1 ZOK). Souhlasu valné hromady tedy není potřeba (také v tomto případě je samozřejmě možné společenskou smlouvu změnit).

X Obchodní zákoník počítal s aplikací řady ustanovení určených pro akciové společnosti i na společnost s ručením omezeným, byť to nebylo vždy nutné. Zákon o obchodních korporacích od toho ve značném rozsahu upouští. Na druhou stranu, právní úprava společnosti s ručením omezeným a akciové společnosti se v zákoně o obchodních korporacích významným způsobem přiblížily, když u společnosti s ručením omezeným zákon připouští instituty dosud známé jen z akciového práva (například možnost inkorporovat podíl do kmenového listu).

3. Právní úprava

a) Stav do 31. 12. 2013

Do 31. 12. 2013 byla společnost s ručením omezeným upravena v obchodním zákoníku (zákon č. 513/1991 Sb., obchodní zákoník, též jen „ObchZ“). Nevýhodou úpravy byla zejména aplikovatelnost části ustanovení určených pro akciové společnosti i na tuto právní formu (například § 196a ObchZ upravující pravidla vnitřního obchodování).

b) Stav od 1. 1. 2014

Společnost s ručením omezeným je nyní upravena v zákoně o obchodních korporacích. Část relevantní úpravy nicméně nalezneme také v novém občanském zákoníku, který obsahuje obecnou úpravu právnických osob. Nová úprava společnosti s ručením omezeným tak bude mít čtyři vrstvy:

1.

NOZ

Právnické osoby – Obecná ustanovení (§ 118–209)

Např. firma, jednání s péčí řádného hospodáře, zrušení a likvidace

2.

NOZ

Právnické osoby – Korporace – Obecně o korporacích (§ 210–213)

Např. povinnost loajality

3.

NOZ

Právnické osoby – Korporace – Spolek (§ 214–302)

Podle § 3 odst. 1 ZOK se ustanovení NOZ o spolcích použijí, jen stanoví-li tak ZOK výslovně. Jedná se zejména o úpravu vyloučení společníka v prodlení, neplatnost usnesení valné hromady a právo na přiměřené zadostiučinění.

4.

ZOK

Obchodní korporace – Obecná ustanovení (§ 1–94), Společnost s ručením omezeným (§ 132–242)

Nevýhodou nastíněné koncepce právní úpravy je skutečnost, že není soustředěna do jednoho právního předpisu, ale do dvou zákonů, které navíc na sebe vzájemně odkazují, a to někdy i opakovaně. To může ve svém důsledku způsobovat určitou nepřehlednost pro čtenáře a uživatele.

Je-li problematika upravena jak v novém občanském zákoníku, tak v zákoně o obchodních korporacích, platí, že speciální úprava (tj. ustanovení zákona o obchodních korporacích o společnosti s ručením omezeným, popřípadě obecná ustanovení zákona o obchodních korporacích vztahující se na všechny korporace) má přednost před úpravou obecnou (obsaženou v novém občanském zákoníku). Je nicméně třeba uvést, že v některých případech je obtížné rozhodnout, která z paralelních úprav má postavení úpravy speciální a má tedy při aplikaci přednost.

Níže uvádíme přehled ustanovení zákona o obchodních korporacích a nového občanského zákoníku, kde je zejména upravena uvedená problematika:

Problematika

Právní úprava ZOK/NOZ

Poznámky

Založení a vznik společnosti

§ 122–126 NOZ

§ 8–10 ZOK

§ 146–148 ZOK

Společnost se i nadále zakládá právním jednáním ve formě notářského zápisu a vzniká zápisem do obchodního rejstříku.

Jednání společnosti před zápisem do obchodního rejstříku

§ 127 NOZ

Jednat za společnost lze ještě před jejím vznikem.

Neplatnost společnosti

§ 128–131 NOZ

§ 92 ZOK

Po vzniku společnosti nelze určit, že nevznikla, ale zásadní vady mohou způsobit její neplatnost. Po prohlášení za neplatnou vstupuje společnost do likvidace.

Vklad, základní kapitál

§ 15–30 ZOK

§ 142–145 ZOK

Společnost vytváří i nadále povinně základní kapitál, byť jeho minimální výše není stanovena.

Podíl (vč. podílu na zisku a podílu na likvidačním zůstatku)

§ 31–43 ZOK

§ 133 ZOK

§ 135–138 ZOK

Účast společníka ve společnosti je označena jako podíl.

Firma

§ 132–135 NOZ

§ 423–428 NOZ

§ 132 odst. 2 ZOK

Firma je jméno, pod kterým je podnikatel zapsán v obchodním rejstříku. Její součástí je dodatek o právní formě společnosti (například „s. r. o.“).

Sídlo

§ 136–137 NOZ

§ 429 NOZ

Sídlo je místem, kde veřejnost může se společností vstupovat v kontakt.

Jednatel

§ 151–165 NOZ

§ 5 ZOK

§ 44 odst. 3, 5 ZOK

§ 46–47 ZOK

§ 51–57 ZOK

§ 59–69 ZOK

§ 194–199 ZOK

Statutárním orgánem společnosti je jeden nebo více jednatelů. Jednatel zastupuje společnost, zajišťuje obchodní vedení a vykonává i zbytkovou působnost (tj. vše, co nespadá do působnosti valné hromady nebo jiného orgánu společnosti).

Valná hromada

§ 44 odst. 1 ZOK

§ 45 ZOK

§ 48 ZOK

§ 167–192 ZOK

§ 245, 258–261 NOZ

Nejvyšším orgánem společnosti je valná hromada, která rozhoduje o klíčových otázkách. Jejími členy jsou všichni společníci.

Dozorčí rada

§ 201 ZOK

Dozorčí rada se zřizuje dobrovolně. Jejím hlavním úkolem (je-li zřízena) je kontrola činnosti jednatelů.

Postavení společníka

§ 212 NOZ

§ 150–166 ZOK

§ 202–215 ZOK

Základní povinností společníka je povinnost loajality. Další povinností je vkladová povinnost, případně povinnosti vymezené společenskou smlouvou. Mezi klíčová práva patří právo na podíl na zisku a právo účastnit se valné hromady a hlasovat na ní.

Změny výše základního kapitálu

§ 216–240 ZOK

Základní kapitál společnosti lze zvýšit či snížit jen přesně definovaným postupem.

Zrušení a likvidace společnosti

§ 168–173 NOZ

§ 187–209 NOZ

§ 93–94 ZOK

§ 241–242 ZOK

Zánik společnosti je dvoufázový – nejdříve dochází k zrušení a teprve výmazem z obchodního rejstříku společnost zaniká. Mezi zrušením a zánikem pravidelně dochází k likvidaci (zpeněžení majetku a vyrovnání dluhů společnosti).

Jednočlenná společnost

§ 11–14 ZOK

Společnost může založit i jen jediný společník, popřípadě mohou být všechny podíly postupně soustředěny v rukou jediného společníka.

Koncernové právo

§ 71–91 ZOK

Koncernové právo řeší důsledky jednorázového i trvalého ovlivňování společnosti.

Nová úprava – tedy nový občanský zákoník a zákon o obchodních korporacích – se bez dalšího použije pouze na společnosti, které vznikly (tj. byly zapsány do obchodního rejstříku) po 1. 1. 2014. Společnosti vzniklé do 31. 12. 2013 si budou moci zvolit, zda se podřídit nové úpravě jako celku, nebo se i nadále řídit také obchodním zákoníkem (viz níže bod 4).

4. Co se společnostmi, které vznikly do 31. 12. 2013?

Vztah nové (nový občanský zákoník a zákon o obchodních korporacích) a původní (obchodní zákoník) úpravy řeší přechodná ustanovení, která jsou obsažena v závěru obou předpisů (ke společnostem se vztahují zejména ustanovení § 3041 a § 3042 NOZ a § 775 a § 777 ZOK). Jejich smyslem je určit pravidla pro použití nových předpisů na právní vztahy vzniklé za účinnosti předpisů původních (zejména obchodního zákoníku). Přechodná ustanovení nového občanského zákoníku i zákona o obchodních korporacích jsou nicméně velmi nepřehledná a zčásti si navzájem odporují. To vyvolává řadu nejasností (viz dále).

Společnosti, které vznikly do 31. 12. 2013, mají dvě možnosti. Buď se cíleně podřídí nové úpravě a nadále se budou řídit pouze zákonem o obchodních korporacích a novým občanským zákoníkem, anebo se nepodřídí a bude pro ně platit zčásti obchodní zákoník a zčásti nová úprava.

Ať již se společnost rozhodne nové právní úpravě podřídit či nikoliv, je povinna do 1. 7. 2014 upravit svou společenskou smlouvu tak, aby vyhovovala ustanovením nové právní úpravy, od kterých se nelze odchýlit (taková ustanovení jsou označována jako kogentní či donucující, § 777 odst. 2 ZOK).

a) Společnosti, které se podřídí nové úpravě

Pokud se chce společnost podřídit zákonu o obchodních korporacích (a zároveň i novému občanskému zákoníku) jako celku, musí tak učinit změnou společenské smlouvy a údaj o této skutečnosti zapsat do obchodního rejstříku. Od okamžiku, kdy bude zápis o podřízení se zákonu o obchodních korporacích zveřejněn v obchodním rejstříku, bude se společnost řídit výlučně zákonem o obchodních korporacích (a novým občanským zákoníkem, § 777 odst. 5 ZOK).

Změnu společenské smlouvy je možné formulovat například takto:

→ Společnost Alfa s. r. o. se v souladu s § 777 odst. 5 zákona č. 90/2012 Sb., o obchodních společnostech a družstvech (zákon o obchodních korporacích) podřizuje tomuto zákonu jako celku.

Nové právní úpravě je možné se podřídit do 1. 1. 2016. Zůstává přitom sporné, jak bude toto časové omezení vykládáno. Částečně je zastáván názor, že bránit společnostem vyjasnit své právní poměry není možné a volba nového práva bude možná i po uplynutí uvedeného data. Objevuje se ale i tvrzení, že společnosti, které lhůtu nevyužijí, budou „odsouzeny“ nadále setrvat v režimu, kdy se zčásti řídí novou právní úpravou a zčásti obchodním zákoníkem.

Zásadní výhodou podřízení se nové úpravě je jistota, jaká zákonná ustanovení budou pro společnost platit.

Podřízení se s sebou ovšem nese i nevýhody. Společníci se vystavují riziku, že se zásadně změní jejich postavení. Nová právní úprava totiž některá pravidla obchodního zákoníku obrací. Pokud proto společníci vycházeli z toho, že se uplatní zákonná úprava a dotčenou problematiku neupravili přímo ve společenské smlouvě, mohou být nemile překvapeni změnou svých práv a povinností.

Příklad

Podle obchodního zákoníku mohl společník společnosti s ručením omezeným převést svůj obchodní podíl na jiného společníka pouze se souhlasem valné hromady (společenská smlouva mohla stanovit něco jiného, § 115 odst. 1 ObchZ). Společníci byli s takovou úpravou spokojeni a společenská smlouva žádné zvláštní ustanovení v tomto směru neobsahuje. Pokud se společnost podřídí zákonu o obchodních korporacích, potom bude platit, že každý společník může svůj podíl převést na jiného společníka bez dalšího (§ 207 odst. 1 ZOK). Souhlasu valné hromady tedy nebude potřeba (také v tomto případě je samozřejmě možné společenskou smlouvu změnit).

Navíc i nadále budou platit ustanovení společenské smlouvy (pokud nejsou v rozporu s ustanoveními zákona o obchodních korporacích či nového občanského zákoníku, od kterých se nelze odchýlit).

Příklad

Společnost s ručením omezeným má ve společenské smlouvě ustanovení o tom, že vytváří rezervní fond a pravidla pro jeho tvorbu. Ačkoliv podle nové úpravy zásadně není rezervní fond třeba vytvářet, společnost bude povinna respektovat úpravu ve společenské smlouvě a fond i nadále doplňovat (společenskou smlouvu je samozřejmě možno změnit).

b) Společnosti, které se nepodřídí nové úpravě

Společnost se nové úpravě podřídit nemusí. Přesto se však nebude řídit pouze dosavadní úpravou, tj. obchodním zákoníkem, ale bude pro ni platit taktéž nová úprava. Té se totiž nelze vyhnout.

Podle přechodných ustanovení se na společnosti, které vznikly ještě před 1. 1. 2014, vždy použijí donucující (kogentní) ustanovení nového občanského zákoníku a zákona o obchodních korporacích. Z nové právní úpravy ovšem jednoznačně nevyplývá, která ustanovení nových předpisů lze považovat za kogentní a která nikoliv, a ani právní teorie v tomto směru nenabízí uspokojivé řešení. Příkladem kogentních ustanovení je (a to je nesporné) úprava vzniku a zániku společnosti (včetně likvidace), struktury a působnosti jejích orgánů či otázky jednání za společnost.

Dále bude mít pro společnost velký význam společenská smlouva a pravidla tam uvedená. Předpokladem použití takových pravidel je, že neodporují kogentním ustanovením zákona o obchodních korporacích (nového občanského zákoníku). Není však jasné, zda ustanovení společenské smlouvy musí vyhovovat taktéž kogentním ustanovením obchodního zákoníku. Pokud se totiž přikloníme k závěru, že ustanovení společenských smluv nemusí respektovat kogentní ustanovení obchodního zákoníku (a tedy obchodní zákoník jako takový, protože od dispozitivních ustanovení se lze samozřejmě ve společenské smlouvě či stanovách odchýlit), potom umožníme, aby společníci změnou svých společenských smluv „vyzobávali“ výhody nové právní úpravy, aniž by se zároveň byli nuceni této úpravě jako celku podřídit. Domníváme se, že takový postup není možný.

Příklad

Obchodní zákoník nepřipouštěl, aby obchodní podíly společnosti s ručením omezeným byly vtěleny do cenného papíru (§ 61 odst. 1 ZOK). Toto ustanovení lze bezesporu považovat za kogentní. Zákon o obchodních korporacích naproti tomu umožňuje, aby společenská smlouva určila, že podíl společníka je představován cenným papírem – kmenovým listem (§ 137 ZOK). Může společnost, která vznikla do 31. 12. 2013 a nepodřídila se nové úpravě, kmenové listy vydat?

Součástí společenských smluv se automaticky stanou dosavadní ustanovení obchodního zákoníku (všechna, tj. bez rozlišení na kogentní a dispozitivní), která upravovala práva a povinnosti společníků (§ 777 odst. 4 ZOK). Přitom panují značné pochybnosti o tom, co mezi práva a povinnosti společníků spadá a co už nikoliv. Je nesporné, že mezi práva společníka spadají práva majetková (zejména právo na podíl na zisku, právo na podíl na likvidačním zůstatku) i práva podílet se na řízení společnosti (zejména právo na informace, právo účastnit se valné hromady či právo hlasovat). Pod práva společníka je zahrnováno i oprávnění převést podíl. Stejně tak tam bude patřit základní povinnost společníka – povinnost splatit vklad. V literatuře se nicméně objevily pochybnosti, zda by se tento výčet neměl rozšířit o ustanovení upravující postupy, které do práv a povinností společníků (nepřímo) zasahují – příkladem může být problematika působnosti valné hromady a výkonu akcionářských práv na ní. Krom toho je třeba poukázat na skutečnost, že ustanovení obchodního zákoníku (který byl zrušen) upravující práva a povinnosti společníků by zřejmě (názory se liší) měla být zapracována do společenské smlouvy; úplné a aktuální znění společenské smlouvy musí být uloženo do sbírky listin (§ 197 ZOK).

Taktéž u řady dalších otázek není jednoznačné, jakou úpravou se budou řídit. S ohledem na zásadu, že se zákonem o obchodních korporacích řídí práva a povinnosti vzniklé ode dne jeho účinnosti (§ 775 ZOK), se domníváme, že to zpravidla bude zákon o obchodních korporacích (a nový občanský zákoník).

Příklad

Společnosti byly do 31. 12. 2013 povinny při převodu (nabytí) majetku přesahujícího desetinu základního kapitálu na spřízněnou osobu stanovit hodnotu majetku na základě posudku znalce (§ 196a odst. 3 ve spojení s § 135 odst. 2 ObchZ). Zákon o obchodních korporacích obdobné ustanovení neobsahuje. Budeme-li vycházet z toho, že se použije nová právní úprava, není takový převod na (ze) společnost s ručením omezeným podroben omezením.

S ohledem na výše uvedené lze jednoznačně doporučit, aby se společnosti podřídily právní úpravě obsažené v zákoně o obchodních korporacích jako celku (a – byť tak zákon nestanoví – tím i novému občanskému zákoníku). S nečinností v tomto směru je spojeno mnoho nejasností a rizik.

Závěrem je třeba upozornit, že taktéž společnosti, které se nové úpravě nepodřídí, musí přizpůsobit své společenské smlouvy kogentním ustanovením nové právní úpravy.

c) Povinná úprava společenské smlouvy

Společnosti (bez ohledu na to, zda se nové právní úpravě podřídí či nikoliv) jsou povinny do 1. 7. 2014 své společenské smlouvy upravit tak, aby odpovídaly kogentním ustanovením zákona o obchodních korporacích a nového občanského zákoníku a tyto dokumenty doručit do sbírky listin.

V prvé řadě je tak nutné společenskou smlouvu doplnit o povinné náležitosti dle zákona o obchodních korporacích. Zákon o obchodních korporacích požaduje (na rozdíl od zrušeného obchodního zákoníku), aby součástí společenské smlouvy byly i následující skutečnosti (§ 146 odst. 1 ZOK, § 123 NOZ):

• Určení počtu jednatelů [§ 146 odst. 1 písm. g) ZOK] – Pokud společenská smlouva počet jednatelů neobsahuje, je třeba společenskou smlouvu o tento údaj doplnit. Údaj o počtu jednatelů obchodní zákoník nepožadoval, judikatura (Vrchní soud v Praze, sp. zn. 7 Cmo 530/2008) nicméně dovodila, že není-li ve společenské smlouvě určen počet jednatelů, je dán tento počet počtem prvních jednatelů [jejichž jména se ve společenské smlouvě uvádí, § 110 odst. 1 písm. e) ObchZ], a proto byl do společenských smluv řadou společností tento údaj doplněn.

• Určení druhů podílů každého společníka a práv a povinností s nimi spojených – Tento údaj je potřebný pouze v případě, dovoluje-li společenská smlouva vznik různých druhů podílů [§ 146 odst. 1 písm. d) ZOK]. Pokud tedy po nabytí účinnosti zákona o obchodních korporacích změna společenské smlouvy neumožnila různé druhy podílů, do společenské smlouvy není třeba v tomto směru provádět žádné změny, byť výslovné určení, že „Vznik podílů různého druhu není přípustný.“ lze jen doporučit.

Při změnách společenské smlouvy pozor na skutečnost, že podle § 147 odst. 1 ZOK může být společenská smlouva měněna jen dohodou všech společníků; kompetence valné hromady měnit společenskou smlouvu musí být ve společenské smlouvě výslovně upravena.

V případě, že společnost do 1. 7. 2014 nepřizpůsobí svou společenskou smlouvu zákonu o obchodních korporacích, rejstříkový soud ji vyzve ke splnění této povinnosti a stanoví dodatečnou lhůtu. Nebude-li společenská smlouva upravena v dodatečné lhůtě, soud na návrh (rejstříkového soudu nebo osoby, která osvědčí právní zájem) společnost zruší a nařídí její likvidaci.

d) Ujednání smluv o výkonu funkce a o odměně jednatele

Zákon o obchodních korporacích upravuje smlouvu o výkonu funkce velmi podrobně; detailně jsou rozepsána zejména ustanovení o odměňování (§ 59–60). Velmi obecně řečeno, má jednatel nárok na odměnu za výkon funkce jen v případě, že je součástí písemné smlouvy o výkonu funkce, smlouva splňuje obsahové náležitosti požadované zákonem a schválila ji valná hromada. Lze proto očekávat, že pokud byla uzavírána smlouva o výkonu funkce před 1. 1. 2014 (aniž bylo přihlédnuto k ustanovením zákona o obchodních korporacích), nebude odpovídat nárokům zákona o obchodních korporacích a bude třeba ji ve stanovené lhůtě upravit. Ujednání smluv o výkonu funkce a o odměně jednatele je třeba přizpůsobit zákonu o obchodních korporacích do 1. 7. 2014. Pokud tato povinnost splněna nebude, bude jednatel svou funkci nadále vykonávat bezplatně (samozřejmě jen do doby, než bude smlouva o výkonu funkce uzavřena a schválena v souladu se zákonem o obchodních korporacích).

5. Praktické využití

Společnost s ručením omezeným je dlouhodobě nejvyužívanější formou obchodní společnosti v České republice. Podle údajů Českého statistického úřadu existovalo k 31. 12. 2013 téměř 365 150 společností s ručením omezeným (pro srovnání – akciových společností existovalo ke stejnému datu 25 255, veřejných obchodních společností 6 998 a komanditních společností 754, viz přehled ČSÚ Ekonomické subjekty podle právní formy a počtu zaměstnanců). Počet společností s ručením omezeným přitom dlouhodobě narůstá.

II. Založení a vznik společnosti, základní kapitál

Vznik společnosti s ručením omezeným má dvě fáze. Tou první je založení společnosti, ke kterému dochází uzavřením společenské smlouvy, popřípadě (je-li zakladatel jediný) sepsáním zakladatelské listiny. Uzavřením společenské smlouvy vznikají práva a povinnosti pouze smluvním stranám – zakladatelům. Druhou fází je vznik společnosti, ke kterému dochází zápisem společnosti do obchodního rejstříku. V tomto okamžiku vzniká společnost s ručením omezeným jako právnická osoba, tedy subjekt odlišný od společníků.

1. Založení společnosti

Založení společnosti spočívá v uzavření společenské smlouvy, popřípadě v sepsání zakladatelské listiny (nadále už hovoříme pouze o společenské smlouvě s tím, že to samé platí i pro zakladatelskou listinu). Společenská smlouva musí mít formu notářského zápisu a náležitosti požadované zákonem o obchodních korporacích a novým občanským zákoníkem. Obsahu společenské smlouvy je věnována část třetí.

a) Kdo může být společníkem?

Společníkem společnosti s ručením omezeným může být v zásadě jakákoliv fyzická či právnická osoba. Zákon o obchodních korporacích přitom neurčuje minimální ani maximální počet společníků a ten se tak může pohybovat od jediného společníka až po několik desítek (či stovek) společníků.

Není přitom vyloučeno, aby společnost s ručením omezeným s jediným společníkem byla jediným společníkem jiné společnosti s ručením omezeným (tzv. řetězení společností je tedy přípustné).

X Obchodní zákoník stanovil, že společnost s ručením omezeným může mít nejvíc padesát společníků (§ 105 odst. 3 ObchZ). Nepřípustné bylo řetězení společností (§ 105 odst. 2 ObchZ). Nadále taktéž neplatí omezení, podle kterého jedna fyzická osoba mohla být jediným společníkem nejvýše tří společností s ručením omezeným (§ 105 odst. 2 ObchZ).

b) Součinnost notáře

Společenská smlouva, kterou se zakládá společnost s ručením omezeným, musí být vyhotovena ve formě veřejné listiny, čímž se rozumí notářský zápis (§ 8 ZOK, § 776 odst. 2 ZOK). Volba notáře je přitom věcí zakladatelů (seznam notářů s možností vyhledávání podle sídla je na stránkách Notářské komory České republiky: www.nkcr.cz).

Odměny a náhrady nákladů notáře jsou upraveny vyhláškou Ministerstva spravedlnosti č. 196/2001 Sb. Odměna notáře za sepsání společenské smlouvy v době vzniku této publikace standardně nepřesahovala částku ve výši 5 000 Kč bez DPH (při základním kapitálu nepřesahujícím 200 000 Kč). Dále je třeba počítat s náklady na vyhotovení stejnopisů notářského zápisu (100 Kč za stranu notářského zápisu), s náhradou hotových výdajů a s náhradou za promeškaný čas notáře. Notář také může ve stanovených případech odměnu přiměřeně zvýšit, například pokud jde o věc složitou nebo časově náročnou, to se však v praxi děje jen velmi zřídka. Častou otázkou se v praxi stává otázka počtu vyhotovení notářského zápisu. Domníváme se, že úplným minimem jsou dvě vyhotovení notářského zápisu, kdy se jedno vyhotovení předkládá rejstříkovému soudu jako příloha návrhu na zápis společnosti do obchodního rejstříku a jedno vyhotovení si ponechává společnost pro účely archivace. V případě potřeby může notář kdykoliv vydat stejnopis nebo opis již jednou sepsaného notářského zápisu.

c) Zápis firmy po založení společnosti

Společnost si při svém založení zvolí obchodní firmu, tj. jméno, pod kterým bude zapsána v obchodním rejstříku (§ 423 odst. 1 NOZ) a pod kterým bude právně jednat (například uzavírat smlouvy). Taková obchodní firma nesmí být zaměnitelná s jinou obchodní firmou (§ 424 NOZ). Rejstříkový zákon přitom umožňuje, aby všichni navrhovatelé navrhli zápis obchodní firmy ještě před podáním návrhu na zápis společnosti do obchodního rejstříku (§ 48 odst. 2 RejZ). Takový postup je vhodný zejména v případě, kdy lze očekávat, že získání oprávnění k podnikání, které je předpokladem podání návrhu na zápis společnosti do obchodního rejstříku (viz níže), bude trvat delší dobu a panují obavy, že by zvolenou firmu mohl využít jiný subjekt (s ohledem na požadavek nezaměnitelnosti by ji potom rejstříkový soud společnosti nezapsal).

d) Zapojení znalce

Znalec se do procesu založení společnosti zapojuje pouze v případě, že je vnášen nepeněžitý vklad. Úkolem znalce je nepeněžitý vklad ocenit.

Znalcem je osoba, která je zapsaná v seznamu znalců; znaleckou činnost vykonávají také právnické osoby – znalecké ústavy, zapsané v seznamu ústavů kvalifikovaných pro znaleckou činnost (§ 2 odst. 1 ZnalZ). Seznam znalců vedou krajské soudy podle trvalého bydliště znalce; ústřední seznam znalců a seznam znaleckých ústavů vede Ministerstvo spravedlnosti. Seznam znalců je dostupný na www.justice.cz. Působnost znalců (znaleckých ústavů) je celorepubliková a pro volbu znalce tedy není rozhodné, u jakého soudu je znalec zapsán. Ve výjimečných případech může namísto znalce zapsaného v seznamu znalců vystupovat osoba ustavená znalcem výlučně pro danou příležitost (§ 24 ZnalZ).

Znalce vybírají zakladatelé společnosti ze seznamu znalců (tj. bez zapojení soudu, § 143 odst. 2 ZOK). Toto představuje oproti dosavadní úpravě z praktického hlediska velký posun, neboť nejenže odpadá nutnost podávat při nepeněžitých vkladech zvláštní návrh na jmenování znalce soudem (což přestavuje jak úsporu času, tak snížení nákladů na založení společnosti), ale rovněž již není třeba se obávat toho, že soud znalcem ustanoví někoho jiného, než koho navrhovatel v návrhu jako znalce uvedl.

Odměna za zpracování znaleckého posudku se určí dohodou a hradí ji společnost (pokud byla dohoda o zapojení znalce uzavřena jejím jménem a jednání bylo v rámci stanovené lhůty převzato společností, viz níže). Vedle odměny náleží znalci náhrada za účelně vynaložené náklady spojené s vypracováním znaleckého posudku (§ 143 odst. 1 ZOK).

Posudek znalce musí obsahovat alespoň popis nepeněžitého vkladu, použité metody ocenění nebo metodu ocenění, částku, na kterou se nepeněžitý vkad oceňuje, a odůvodnění, jak znalec k tomuto ocenění došel (§ 143 odst. 3 ZOK).

X Podle obchodního zákoníku byl znalec jmenován soudem, přičemž v návrhu na jmenování znalce musel být předmět peněžitého vkladu jednoznačně identifikován (§ 59 odst. 3 ObchZ). Navíc soud měl ze zákona povinnost rozhodnout o návrhu na jmenování znalce ve lhůtě 15 dnů ode dne podání návrhu, přičemž tato lhůta byla pouze pořádková, její nedodržení tedy nemělo žádné právní následky – tato skutečnost celý proces zakládání a vzniku společností značně prodlužovala. Významnou změnou je, že při zpracování znaleckého posudku stačí jedna metoda ocenění a není již nutno vyžadovat minimálně dvě metody ocenění (§ 59 odst. 4 ObchZ).

e) Jednání před vznikem společnosti

Společnost vzniká jako právnická osoba, která může mít práva a povinnosti, teprve zápisem do obchodního rejstříku. Často je však třeba jednat ještě před tímto zápisem – například uzavřít nájemní smlouvu, objednat materiál či uzavřít pracovní smlouvy s budoucími zaměstnanci. Zákon proto upravuje tzv. předběžnou společnost a stanoví, že za společnost lze jednat jejím jménem (tj. jakoby jednala sama společnost) již před jejím vznikem. Za společnost přitom takto může jednat kdokoliv (nikoliv jen zakladatel), avšak vždy musí být zřejmé, že jedná jménem společnosti. Pokud společnost tato jednání po svém vzniku převezme do tří měsíců, platí, že je z těchto jednání oprávněna a zavázána od počátku. V případě, že společnost jednání nepřevezme, jsou zavázány osoby, které takto jednaly (§ 127 NOZ). I v takovém případě je nicméně možno dosáhnout, aby se oprávněnou a zavázanou nakonec stala společnost. Pohledávky z takových jednání však musí být na společnost postoupeny a dluhy společností převzaty v souladu s obecnou úpravou nového občanského zákoníku; v úvahu přichází taktéž postoupení smluv (§ 1895 a následující NOZ).

Převzetím jednání společností je třeba rozumět rozhodnutí valné hromady o převzetí účinků jednání učiněných za společnost před jejím vznikem [§ 190 odst. 2 písm. l) ZOK]. Doporučujeme, aby součástí rozhodnutí valné hromady byl i seznam konkrétních právních jednání, která byla učiněna před vznikem společnosti a která tedy společnost přebírá. Námi doporučovaný postup bude rovněž bez dalšího umožňovat jednoznačně prokázat smluvním partnerům nebo třetím osobám, že ze smluv je oprávněna a zavázána nadále pouze společnost.

Pokud společnost převzala jednání, je povinna dát ostatním zúčastněným (tj. pravidelně smluvním stranám) najevo, že tak učinila (§ 127 NOZ). K tomu může dojít například písemným vyrozuměním adresovaným dotčeným subjektům.

X Obchodní zákoník stanovil povinnost zakladatelů pořídit seznam jednání a předložit ho valné hromadě (§ 64 odst. 2 ObchZ). Dále bylo povinností jednatelů oznámit účastníkům závazkových vztahů vzniklých z těchto jednání, že jednání byla schválena (§ 64 odst. 3 ObchZ).

f) Vnesení a správa vkladů

Ještě před vznikem společnosti je nutné vnést do společnosti zcela nepeněžité vklady (§ 23 odst. 2 ZOK) a alespoň zčásti (30 %) splatit vklady peněžité (§ 148 ZOK). Tyto vklady přijímá a spravuje správce vkladů, tj. osoba tím pověřená ve společenské smlouvě. Správcem vkladu může být kdokoliv, nikoliv jen zakladatel nebo banka.

Vlastnické právo k předmětu vkladu (tj. věci nemovité, věci movité a podobně) nabývá společnost okamžikem svého vzniku, popřípadě – u věcí nemovitých a dalších věcí zapisovaných do veřejného seznamu – zápisem do veřejného seznamu (§ 25 ZOK). Určité nejasnosti přináší právní úprava vkladu závodu. Podle nového občanského zákoníku v případě vkladu závodu do základního kapitálu společnosti nabývá společnost vlastnické právo k závodu okamžikem zveřejnění údaje, že společnost uložila doklad o vkladu závodu do sbírky listin obchodního rejstříku (§ 2180 odst. 1 NOZ). Přesný okamžik, kdy bude zveřejněn údaj, že společnost uložila doklad o vkladu závodu do sbírky listin obchodního rejstříku, a tedy okamžik účinnosti smlouvy o vkladu závodu, tedy nemohou ani vkladatel ani společnost nijak ovlivnit. Není přitom jasné, zda se jedná o dispozitivní ustanovení a strany si mohou sjednat účinnost vkladu závodu odchylně.

Způsob vnesení se přitom liší podle povahy vkladu. Je-li vkladem věc nemovitá, zakladatel předá správci vkladů nemovitou věc a písemné prohlášení s úředně ověřeným podpisem o vnesení nemovité věci (§ 19 ZOK). Je-li vkladem movitá věc, předá zakladatel věc správci vkladů (společenská smlouva může určit jinak). Pokud faktické předání věci movité není možné, je třeba správci vkladů předat datové či jiné nosiče a dokumentaci zachycující předmět vkladu (§ 20 ZOK). Je-li vkládán závod (jeho část), je závod vnesen účinností smlouvy o vkladu (§ 21 odst. 1 ZOK). Pokud je nepeněžitým vkladem pohledávka, je vklad vnesen účinností smlouvy o vkladu pohledávky (§ 21 odst. 2 ZOK). V ostatních případech je nepeněžitý vklad vnesen účinností smlouvy o vkladu mezi zakladatelem a správcem vkladů (§ 22 ZOK).

Peněžitý vklad se splácí na zvláštní účet banky (spořitelního či úvěrního družstva), který zřizuje správce vkladů (§ 23 odst. 1 ZOK).

Ke vnášení vkladů podrobně viz níže.

X Podle obchodního zákoníku mohl být správcem vkladu pouze zakladatel nebo banka (v případě peněžitých vkladů, § 60 odst. 1 ObchZ).

g) Získání oprávnění k podnikání

Je-li společnost založena za účelem podnikání, musí před podáním návrhu na zápis společnosti do obchodního rejstříku získat oprávnění k podnikání (doklad o této skutečnosti je povinnou přílohou návrhu, viz níže). Pokud je podnikání živností ve smyslu živnostenského zákona, postupují zakladatelé podle živnostenského zákona. Jedná-li se o podnikání, jež není živností (například výkon advokacie), postupují zakladatelé podle zvláštních předpisů, které daný typ podnikatelské činnosti upravují (například zákon o advokacii).

h) Náklady spojené se vznikem společnosti

V období mezi založením společnosti a jejím vznikem vznikají náklady (v rámci jednání jménem společnosti ještě před jejím vznikem, § 127 NOZ, viz výše). Jedná se o tzv. zřizovací výdaje a podle vyhlášky pro podnikatele je to souhrn výdajů vynaložených na založení účetní jednotky do okamžiku jejího vzniku, zejména soudní a správní poplatky, výdaje na pracovní cesty, odměny za zprostředkování a poradenské služby, nájemné a pachtovné. Zřizovací výdaje se odpisují nejvýše po dobu pěti let. Zřizovacími výdaji nejsou zejména výdaje na pořízení dlouhodobého majetku, zásob a na reprezentaci. Zřizovací výdaje nevstupují do zahajovací rozvahy nové společnosti a účtují se po otevření účetních knih. Jsou buď dlouhodobým nehmotným majetkem, nebo provozním nákladem nově vzniklé účetní jednotky. Kritériem je výše ocenění pro dlouhodobý nehmotný majetek, kterou si nová účetní jednotka zvolila, tato hranice je zcela v její kompetenci a obvykle je v intervalu od 30 000 do 60 000 Kč. Zřizovací výdaje v dnešní době nejsou tedy obvykle dlouhodobým nehmotným majetkem, který se odepisuje do pěti let, protože výdaje na založení společnosti jsou nižší a stávají se nákladem v roce vzniku společnosti [§ 6 odst. 3 písm. a) vyhlášky pro podnikatele].

Zřizovací výdaje mohou být uhrazeny z peněžitého vkladu ještě před vznikem společnosti (§ 23 odst. 1 ZOK). Velmi často je však hradí budoucí společníci a po převzetí účinků těchto jednání novou společností jsou proplaceny těm, kdo je hradili. K převzetí účinků jednání činěných za společnost před jejím vznikem viz výše.

2. Vklad a základní kapitál

a) Vklad společníka do základního kapitálu

Vkladem se rozumí peněžní vyjádření hodnoty předmětu vkladu společníka do základního kapitálu společnosti. Předmětem vkladu je vždy věc, kterou se (budoucí) společník zavazuje vložit do společnosti za účelem nabytí nebo zvýšení účasti na společnosti.

Výše vkladu každého společníka je povinnou náležitostí společenské smlouvy, která musí zároveň určovat, jaká výše vkladu nebo vkladů připadá na podíl nebo podíly. Výše vkladu může být pro jednotlivé podíly stanovena rozdílně.

Minimální výše vkladu stanovená zákonem činí 1 Kč, přičemž společenská smlouva může určit, že minimální výše vkladu je vyšší.

Vklad společníka může být tvořen penězi (peněžitý vklad) nebo jinou penězi ocenitelnou věcí (nepeněžitý vklad). Při založení společnosti musí společenská smlouva obsahovat údaj o vkladové povinnosti zakladatelů, lhůtě pro její splnění a údaj o správci vkladů.

Po dobu trvání společnosti ani po jejím zrušení nemá společník nárok na vrácení vkladu, má pouze práva stanovená zákonem a/nebo společenskou smlouvou (například právo na podíl na zisku, právo na vypořádací podíl, právo na podíl na likvidačním zůstatku).

b) Peněžitý vklad a jeho splácení

V případě založení společnosti se peněžitý vklad splácí na zvláštní účet u banky nebo spořitelního a úvěrního družstva (dále jen „banka“), který za tím účelem zřídí správce vkladů. Takto složené peněžní prostředky jsou na tomto zvláštním účtu „blokovány“ až do okamžiku, kdy je bance předložen doklad o vzniku společnosti, tedy o zápisu společnosti do obchodního rejstříku. Banka umožní s peněžními prostředky na tomto účtu disponovat před vznikem společnosti jen v případě, že mají být z těchto prostředků hrazeny zřizovací výdaje (viz výše).

Vlastníkem vložených peněžních prostředků se stává společnost okamžikem svého vzniku. Po vzniku společnosti je správce vkladů povinen předat společnosti vložené peníze i se vším, co k nim přibylo (typicky úroky, § 27 odst. 1 ZOK). Společenská smlouva může ohledně úroků stanovit odlišný režim (například určit, že si je správce vkladů ponechá). Pokud společnost nevznikne, je správce vkladů povinen vložené peníze i s úroky vrátit zakladatelům, a to bez zbytečného odkladu.

Pro účely podání návrhu na zápis společnosti do obchodního rejstříku vydává správce vkladu jednatelům společnosti písemné prohlášení o splnění vkladové povinnosti ze strany zakladatelů.

Před podáním návrhu na zápis společnosti do obchodního rejstříku je třeba splatit na každý peněžitý vklad nejméně jeho 30 % a celé vkladové ážio (§ 148 ZOK).

Pro úplnost je třeba uvést, že správcem vkladu může být jakýkoliv člověk nebo jakákoliv právnická osoba.

X Podle obchodního zákoníku mohl být správcem vkladů pouze zakladatel nebo banka.

c) Nepeněžitý vklad a jeho vnesení do společnosti

Dle nové právní úpravy může být nepeněžitým vkladem jakákoliv věc ocenitelná penězi (§ 15 odst. 2 ZOK). Zákon o obchodních korporacích nepožaduje, aby věc – předmět nepeněžitého vkladu – představovala pro společnost hospodářsky využitelný majetek. Naproti tomu zákon o obchodních korporacích výslovně zakazuje, aby nepeněžitým vkladem byly práce nebo služby (§ 17 odst. 3 ZOK), stejně jako pohledávka společníka za společností (§ 21 odst. 3 ZOK).

Předmět nepeněžitého vkladu musí být při založení společnosti oceněn znalcem vybraným ze seznamu znalců (k roli znalců při založení společnosti viz výše).

Posudek, který je znalec povinen o ocenění nepeněžitého vkladu vypracovat, musí obsahovat alespoň popis nepeněžitého vkladu, použité metody nebo metodu ocenění, částku, na kterou se nepeněžitý vklad oceňuje, a odůvodnění, jak znalec k tomu ocenění došel (§ 143 odst. 3 ZOK). Znalecký posudek o ocenění nepeněžitého vkladu je povinně ukládán do sbírky listin obchodního rejstříku [§ 66 písm. j) RejZ].

Při založení společnosti musí společenská smlouva obsahovat popis nepeněžitého vkladu, údaj o jeho ocenění, částku, která se započítává na emisní kurs, a znalce, který ocenění nepeněžitého vkladu provedl [§ 17 odst. 2 ZOK a § 146 odst. 2 písm. d) ZOK].

Je logické, že částka, která se v případě nepeněžitého vkladu započítá na vklad společníka do základního kapitálu společnosti (zákon v této souvislosti používá pojem „emisní kurs“), nesmí být vyšší než částka, na kterou byl nepeněžitý vklad znalcem oceněn. Případný rozdíl mezi výší vkladu společníka do základního kapitálu a částkou, na který byl nepeněžitý vklad oceněn, představuje tzv. vkladové ážio (§ 144 odst. 2 ZOK); společenská smlouva nebo rozhodnutí valné hromady mohou určit, že se tento rozdíl nebo jeho část vrátí vkladateli nebo se použije, s výslovným souhlasem dotčeného společníka, na tvorbu rezervního fondu.

Koniec ukážky

Obsah

I. Obecně o společnosti s ručením omezeným

1. Obchodní korporace

2. Charakteristické znaky společnosti s ručením omezeným

3. Právní úprava

4. Co se společnostmi, které vznikly do 31. 12. 2013?

5. Praktické využití

II. Založení a vznik společnosti, základní kapitál

1. Založení společnosti

2. Vklad a základní kapitál

3. Účetnictví a daňové souvislosti vzniku společnosti

4. Vznik společnosti

III. Společenská smlouva (zakladatelská listina)

1. Povinné náležitosti

2. Další možná ustanovení předvídaná zákonem

3. Další možná ustanovení, která zákon nepředvídá

IV. Postavení společníků

1. Podíl

2. Práva společníků

3. Povinnosti společníků

4. Seznam společníků

V. Změna společníků

1. Převod podílu

2. Dohoda o ukončení účasti

3. Vystoupení společníka

4. Vyloučení společníka

5. Zrušení účasti společníka soudem

6. Dědění podílu

7. Zrušení účasti společníka v souvislosti s insolvenčním řízením

8. Zrušení účasti společníka v souvislosti s exekucí

9. Uvolněný podíl a nakládání s ním

10. Účetní a daňové dopady uvolněného podílu

VI. Orgány společnosti

1. Valná hromada

2. Jednatel

3. Ostatní orgány

VII. Zrušení, likvidace a zánik společnosti

1. Zrušení

2. Likvidace

3. Zánik

Přehled zkratek

Vzor – Zakladatelská listina společnosti