Vladimír Rastislav Gogár

Deväť životov

(ukážka)

2014

PREDSLOV

Tematické okruhy: reinkarnácia, minulé životy, literatúra, mystika, absurdita, eóny, nekonečno, šťastie, nešťastie, láska, smrť.

Gogárov text stojaci na pomedzí poézie v próze a meditatívne ladenej esejistiky, sa zaraďuje do kategórie diel ponímajúcich literatúru ako dobrodružstvo myslenia a sebareflexie. Týmto stojí v radikálnej opozícii k súčasnej väčšinovej literatúre, považujúcej literatúru za dobrodružstvo perverzity.

Hľadanie podstatných okamihov ľudskej existencie ho spája s autormi ako Rainer Maria Rilke, Tomas Transtromer, Milan Rúfus, či Seamus Heaney.

Transtromer aj Rúfus chápu poéziu ako uchopenie kľúčového okamihu bežnej ľudskej existencie a Heaney navyše zostupuje do historickej až archeologickej hĺbky ľudstva, Gogár prekračuje hranicu vlastného individuálneho narodenia a rozširuje svoje vedomie, svoje osobné spomienky na mnoho stáročí dozadu. Hľadá kľúčové okamihy svojej existencie v nekonečnosti času, alebo vlastného podvedomia.

Gogár nie je prvý autor s maximálnymi literárnymi ambíciami, ktorý s touto témou prišiel. Boli to už napríklad Jack London v románe Tulák po hviezdach v storočí devätnástom a Wirginia Wolf so svojim románom Orlando.

Gogárov text je zdanlivo prozaicko esejistický, no fakt, že autor pracuje s dejovo útržkovitou skutočnosťou, presne tak ako ju prežíval v svojich spomienkach na vlastné minulé životy, ho približuje skôr k poézii. Mohli by sme povedať, že vlastne ide o vynález nového žánru – poéziu faktu.

PROLÓG

Život ti vykupuje z hrobu

venčí ťa milosťou a milosrdenstvom.

Život ti sýti dobrými vecami

mladosť tvoja sa obnovuje ako orol.

Žalm 103/4-5

Ty si mi dal skúsiť

mnohé súženia a biedy,

ale ma znova oživíš

a z hlbín zeme ma znova vyvedieš

Žalm 71/20

Ať kdekoli zrozen, všude tam

nechť s ochranným božstvem svého života se shledám.

Hned po narození mluvit a chodit znaje,

nechť schopnost předchozí životy si vybavovat

a nezapomínat na ně obdržím!

Tibetská kniha mŕtvych str.156

Lebo je veľká Tvoja milosť voči mne

a dušu si mi vytrhol

z najhlbšieho podsvetia.

Žalm 86/13

Kéž nedřímám jako dobytče,

a dám přednost konání, v němž sny se snoubí se skutečností!

Tibetská kniha mŕtvych str.145

Nemám na mysli blázny, mluvím o lidech nejmoudřejších; právě na nich obrazotvornost uplatňuje nejvíc své právo přesvědčovat svět. Ať se rozum hlásí sebehlasitěji o slovo, nedokáže přisuzovat věcem jejich cenu.

Obrazotvornost nedokáže učinit z bláznú moudré, ale činí je šťastnými na rozdíl od rozumu, který své příznivce múže učinit jen ubohými; tak ona zahrnuje své lidi slávou, on hanbou.

Blaise Pascal: Rozptýlení a obrazotvornost XIX.

Chceš aby nám zústalo jenom světlo?

- Ale já nemohu odpovědět, jsem v moci kouzla,

jež mne objalo z dálky větší než dětství

Yves Bonnefoy

Skrátka, skutočné dejiny sveta sú dejinami migrácii a vzťahov medzi dušami.

Mircea Eliade o obsahu Lurianskej kabaly

Hlava spiacej ženy (Odilon Redon)

O MOŽNOSTIACH OBRAZOTVORNOSTI 21. STOROČIA

Posadnutosť prejavmi zla v takzvanej modernej kultúre, prinesená úzkosťou z pocitu nezmyselnosti sveta bez Boha, či aspoň "opravných skúšok," otvorila brány zbožšteniu brutality.

Cesta týmto smerom však pomaly končí - filmy, knihy, obrazy plné krvi prestávajú účinkovať na city ľudí zvyknutých na všetky prejavy násilia a perverzity, ktoré možno len vymyslieť.

Posledný, ateistami uznávaný boh Eros stená od vyčerpania pod váhou bremena, kladeného na jeho hravé, krásne, ale neveľmi silné ramená.

Nekonečná tuposť a ľahostajnosť zachvacuje svet, opustený tvorivou obrazotvornosťou, chuťou úžasu nad prekvapujúcou krásou stvorenou umením.

Ako však možno tvoriť umenie nové a preto uchvacujúce, ak vedomie ľudí prešľapuje v zabehaných modeloch?

Ako možno predvídať nastávajúci vývin, keď všetky radikálne úvahy o zmene tohto vedomia /brutálne zmrzačeného Descartom a jeho rozdelením sveta na duchovný a svetský/ pôsobia tak obskurne?

Podobne obskurne však vo svojej dobe pôsobili aj Freudove teórie a na mnohých odborníkov pôsobia obskurne doteraz. Umelcom jeho čias ale nič nebránilo snívať a tvoriť, so zavretými očami vstupovať do jedného z neznámych rozmerov ľudského bytia.

Sviežosť a energia týchto postupov naštartovali mohutný impulz pretrvávajúci mnoho desaťročí, napriek mračnám malomeštiackych epigónov a zatuchnutým múzeám.

Úloha vytvoriť podobný mohutný impulz, zdá sa byť v súčasnosti nadľudskou a megalomanskou. Lenže, podobne ako je Boh človeku vždy bližšie ako jeho vlastná krčná tepna a láska žien je zväčša hneď na druhej strane kaviarenského stolíka, tak aj možnosti umeleckej obrody sveta neodbytne krúžia okolo nás a vyžadujú len jediné: ODVAHU.

Spomeňme len možnosti otvorené holotropným dýchaním kalifornského psychiatra českého pôvodu: Stanislava Grofa a jeho víziami nadväzujúcimi na mystické vhľady otcov svetových náboženstiev. /Na mňa však pôsobia príliš nebezpečne a sebadeštruktívne a prenechám ich radšej profesionálom z psychiatrických kliník a mníchom z budhistických kláštorov./

Viac ma zaujali možnosti reinkarnačných vhľadov, otvorené americkým psychológom Raymondom Moodym, dnes už bežne zažité a reflektované obyčajnými ľuďmi z kaviarní. /Úradníčky z bánk, šoféri kamiónov, celkom samozrejme rozprávajú o tom, čo robili a ako skončili pred tým ako sa doposiaľ naposledy narodili. Iba intelektuálnu študentskú elitu, nakazenú ateizmom a strnulosťou svojich pedagógov, tieto fascinujúce zážitky doposiaľ obchádzajú./

Prečo sa báť reinkarnačného vnímania sveta, vnímania tragicky odmietnutého katolíckou cirkvou, vytesneného z vedomia západnej civilizácie, odsunutého ako nepohodlný znak orientálnej poverčivosti.

/Zostup do hlbinnej skúsenosti jednotlivca je pritom neuveriteľne jednoduchý, asi taký jednoduchý ako hľadanie stratených kľúčov v byte. Stačí sa iba uvoľniť - bez pomoci akejkoľvek drogy, či alkoholu - a spomienky, podobne ako kľúče, sú znova naše./

Poznamenajme, že práve učenie o neopakovateľnosti pozemského života, ktoré malo zintenzívniť hľadanie vyšších božích princípov, sa svojou praktickou neznesiteľnosťou stalo skôr príčinou ateizmu. Tak isto zapríčinilo zúrivú pažravosť západného človeka, beznádejne uzavretého medzi dvoma nebytiami.

Slepá ulička, v ktorej sa teraz nachádzame, je však čoraz tiesnivejšia a deštruktívnejšia. CHVÍĽA NEVYHNUTNÉHO ROZHODNUTIA SA BLÍŽI.

Nestarajme sa teda o odsúhlasenie akademickými kruhmi, takéto odsúhlasenie koniec koncov vždy príde neskoro a väčšinou znamená mumifikáciu živého myšlienkového prúdu. Riskujme omyl a zmar, lebo bez rizika nieto boja ani víťazstva.

Nájdime umenie nové, ktoré by už nebolo ustrašenou krysou vymetajúcou diery a objavujúcou len hnus a výkaly, či amaterizmom na úrovni stužkovej zábavy, v horšom prípade bohorovným cynizmom povýšeným na poéziu.

NÁJDIME UMENIE NOVÉHO ÚŽASU, ktoré by sa opäť rozhodlo zmeniť vedomie človeka, rozšíriť ho nielen do pudových hlbín duše, osamelej a oddelenej od ostatných, uväznenej v krátkom časovom úseku niekoľkých desaťročí, ale rozprestrieť ho aj do duše nekonečného času a dejín ľudského spoločenstva.

V noci z 2. na 3. 7. 2000

"Ak jestvuje pre vedomie záhrobný život, neviem, prečo by sme raz neprišli na to, ako ho preskúmať. Nič z toho, čo sa týka človeka, nemožno len tak človeku uprieť. Poučenie, ktoré si predstavujeme veľmi ďaleko, v nekonečne, máme zavše na dosah ruky a čaká len, kedy sa nám zapáči si ho odtrhnúť. Rozpamätajte sa ako to bolo s iným "záhrobím", s priestormi mimoplanetárnymi. Auguste Comte vyhlásil, že chemické zloženie nebeských telies ostane nepoznateľné navždy. O niekoľko rokov vynašli spektrálnu analýzu a dnes poznáme lepšie, než keby sme ta šli, z čoho sa skladajú hviezdy."

Henri Bergson

Table of Contents

Vladimír Rastislav Gogár

Deväť životov

PREDSLOV

PROLÓG

O MOŽNOSTIACH OBRAZOTVORNOSTI 21. STOROČIA