Fake

Copyright © 2019 by Robert T. Kiyosaki

Translation © Pavel Pokorný

ISBN 978-80-242-6730-2

Bohatý táta často říkal:

„V průzračné vodě rybu nechytíš.“

– odkaz na staré čínské přísloví

transparentnost (podstatné jméno)

definice transparentnosti

1. stav průhlednosti,

2. nezakrytost, otevřenost,

3. míra, v jaké mají investoři přístup k požadovaným finančním informacím o společnosti, například o cenách a o hloubce trhu, a k auditovaným finančním zprávám.

VĚNOVÁNÍ

TĚM, KTEŘÍ HLEDAJÍ PRAVDU

PODĚKOVÁNÍ

TROJKAŘ DĚKUJE JEDNIČKÁŘCE

Dvakrát jsem na střední škole propadl, protože mi dělalo potíže psaní. Ve druhém ročníku jsem dostal pětku z angličtiny. Nešlo o to, že bych neuměl psát, uměl jsem psát, jen jsem pletl písmenka a interpunkci a nepsal jsem „gramaticky správně“.

Hlavní příčinou mé pětky z angličtiny však podle mě bylo něco jiného. Učiteli angličtiny se nejspíš nelíbilo, co jsem napsal. Napsal jsem totiž, co si o něm myslím. Zajímalo mě, proč nás nutí číst knížky, které nás nebaví.

A taky jsem si mimochodem myslel, že nedělá dobře práci, za kterou ho platí, když u něj tři čtvrtiny žáků v naší třídě propadají.

Když jsem ve druhém ročníku propadl, málem jsem s tou školou sekl. Hrozně mě to zdrtilo. Nikdo nemá rád, když musí poslouchat, že ho mají za „pitomce“. Začal jsem tu školu nenávidět. Chtěl jsem se učit, ale ne o věcech, které nás nutili učit se. Chtěl jsem seknout se školou, zaplať pánbůh, že mi to táta, můj chudý táta, rozmluvil… Ale škoda už se stala. A syn bohatého táty taky dostal z angličtiny pětku. Od toho samého učitele.

Školou jsem prolezl díky tomu, že jsem seděl vedle nejchytřejší holky ve třídě, jedničkářky. Když někoho poprosíte o pomoc, podle školního řádu je to „podvádění“. Ve světě obchodu se tomu říká „spolupráce“. Nebýt spolupráce s jedničkářkou, střední školu bych nikdy nedokončil.

Dnes se o mně mluví jako o „autorovi bestsellerů“. Jsem autor nejúspěšnější knížky všech dob na téma osobních financí. Tohoto postavení jsem dosáhl díky spolupráci.

Tímhle zdlouhavým způsobem bych chtěl poděkovat Moně Gambettové, která podniká v oblasti vydávání knih.

Mona je ta moje jedničkářka. Je to moje redaktorka, moje nakladatelka, instruktorka, fanynka a kamarádka.

Spolupracujeme už řadu let a vydali jsme spolu spoustu knih. Kniha Fake by nikdy nevyšla, kdyby Mona nebyla v mém týmu a kdyby nebyla i teď mou jedničkářkou.

Kniha Fake měla vyjít před více než rokem. Když jsem ji dokončil, rozhodl jsem se ji přepsat, protože svět se rychle mění a tak složitý předmět, jako jsou falešné peníze, bylo nutné pojmout jednoduše. Mona si nestěžovala, neproklínala mě ani mě nekritizovala. Dál mě podporovala, i když jsem s psaním této knihy začínal zas a znovu. Nikdy to se mnou nevzdala.

Věnuji tuhle knížku Moně, abych jí poděkoval. Nebýt Mony Gambettové, jejího povzbuzování, trpělivosti a ochoty poskytovat mi navzdory všem těžkostem zpětnou vazbu, pravděpodobně bych se nikdy nestal spisovatelem – skutečným spisovatelem, jakým jsem dnes.

ÚVOD

BUDOUCNOST JE FALEŠNÁ

Tuhle knížku jsem sice napsal v dubnu roku 2018, ale korektury před tiskem nakonec proběhly až na podzim roku 2018.

Dvacátého osmého května 2018 jsem šel kolem stánku s novinami. Přejížděl jsem očima řady vystavených časopisů. Všechny křičely: „Podívej se na mě!“, „Vezmi si mě!“, „Kup si mě!“, „Přečti si mě!“

Nemusím vysvětlovat, že časopisy s krásnými ženami a rychlými automobily na obálkách mě oslovovaly nejhlasitěji. Poměrně nenápadná obálka časopisu Time mě ale opravdu chytla: Mě si přečíst musíš. Titulek na přední stránce hlásal:

Jak má generace zničila Ameriku

A článek v tom časopise mě tak ovlivnil, že to vydání téhle knížky odložilo.

Poslední dílek skládanky

Skládali jste někdy velký puzzle z tisíce dílků? Strávili jste hodiny, dny a týdny pomalým hledáním mezi tisíci dílky, až jste konečně nalezli ten, který jste hledali, ten, se kterým je skládanka kompletní?

Ten článek v časopise Time byl poslední z tisíce dílků mé velké skládanky – skládanky, která vytvořila obraz minulosti, současnosti a budoucnosti. Článek tedy bylo zapotřebí do mé knihy začlenit, a tak bylo nutné knihu Fake přepsat.

Elity

Ten článek napsal do časopisu Time (z 28. května 2018) Steven Brill. Pojednává o akademických elitách. Brill také patří mezi akademické elity. Vystudoval Deerfieldskou akademii, elitní soukromou přípravnou školu v Massachusetts a pak Právnickou fakultu Yaleovy univerzity.

Cituji z článku Stevena Brilla:

„Když má generace lidí usilujících o úspěch [tedy generace „baby boomers“, lidí narozených v období ekonomického rozmachu a růstu porodnosti] vystudovala elitní univerzity a nastoupila do profesionálního světa, jejich osobní úspěch měl často vážné společenské následky.“

Jinak řečeno: Elity se chamtivě staraly samy o sebe na úkor ostatních.

„Elity vytvořily ekonomiku stojící na kšeftech přesouvajících existující aktiva sem a tam místo tvorby nových aktiv.“

Jinak řečeno: Elity hleděly jen na to, jak bohatnout, místo aby vytvářely nové podniky, nové produkty, nové pracovní příležitosti a aby tak přebudovávaly americkou ekonomiku.

„Vytvořily exotické a riskantní finanční instrumenty, jako například deriváty a výměny nesplacených úvěrů, které plodily krátkodobé bezprostřední zisky, ale ty, kteří shrábnou zisk, oddělovaly od těch lidí, kteří ponesou následky.“

Jinak řečeno: Elity vytvořily falešná aktiva, na kterých zbohatly díky tomu, že podvedly všechny ostatní. Poté, co elity takto selhaly, dostaly prémie. Mamka, taťka a jejich děcka za selhání elit platí prostřednictvím vyšších daní a inflace.

První kousek skládanky

Brillův článek byl posledním kouskem skládanky. První kousek mi dala knížka Velká celosvětová peněžní loupež, která vyšla v roce 1983. Je o armádě neviditelných obrů, kteří tu loupež provádějí, a napsal ji doktor Richard Buckminster Fuller, který se nejvíc proslavil jako vynálezce geodetické kopule.

Pavilon Spojených států na Expu 67

V roce 1967 jsem jel stopem z New Yorku do kanadského Montrealu, abych navštívil světovou výstavu Expo 67

„Člověk a jeho svět“. Její reklamní slogan, stejně jako slogan předchozích světových výstav, sliboval „světový veletrh budoucnosti“. Pavilon Spojených států měl podobu Fullerovy geodetické kopule.

Tehdy v Montrealu jsem se s Fullerem sice nesetkal, ale měl jsem to štěstí, že jsem se s ním setkával během let 1981, 1982 a 1983 na seminářích. Na této fotografii jsem s ním zachycen při příležitosti semináře „Budoucnost podnikání“, týdenní akce, která proběhla v roce 1981 v Kirkwoodu v Kalifornii poblíž jezera Tahoe. Každé setkání s Fullerem pro mě bylo transformujícím zážitkem, který mě ovlivnil na celý život.

Zpěvák John Denver věnoval Fullerovi svou píseň Co dokáže jeden člověk, ve které tohoto skvělého muže nazval „praotcem budoucnosti“.

Fuller zemřel 1. července 1983, asi tři týdny poté, co jsem se s ním naposledy studijně setkal. Vzpomínám si, že jsem si hned obstaral jeho knihu Velká celosvětová peněžní loupež a přečetl jsem si ji. Fuller v ní říkal spoustu stejných věcí, jaké mě a svého syna učil můj bohatý táta. Velká celosvětová peněžní loupež vysvětluje, jak ti nejbohatší okrádají svět.

Velká celosvětová peněžní loupež byla prvním z tisíce dílků mé skládanky.

V letech 1983 až 2018 jsem studoval, četl, navštěvoval semináře, poslouchal, učil jsem se od všech, u kterých jsem předpokládal, že by mi mohli poskytnout další dílek navazující na Velkou celosvětovou peněžní loupež.

Ve druhé části této knihy, nazvané Falešní učitelé, píšu o některých skutečných učitelích, které jsem poznal, jejichž práce jsem četl a od kterých jsem se učil. O skutečných učitelích, kteří měli dílek do mé skládanky.

Dvacátého osmého května 2018, pětatřicet let potom, co jsem si přečetl Velkou celosvětovou peněžní loupež, jsem narazil na časopis Time s Brillovým článkem, což byl pro mě poslední, tisící dílek. Brill potvrdil většinu Fullerových obav a předpovědí z Velké celosvětové peněžní loupeže.

Fuller byl futurolog. Spousta jeho předpovědí a obav z Velké celosvětové peněžní loupeže se dnes vyplňuje. Takže Brillův článek přišel „právě včas“.

Sice se kvůli němu opozdilo vydání této knihy, ale jsem mu vděčný, že dal najevo své názory a poznatky ze světa, o jehož existenci ví jen málokdo – ze světa těch nejlepších, nejinteligentnějších a nejmazanějších akademických elit Ameriky.

Pokud vás to zajímá, k nejznámějším příslušníkům těchto elit patří třeba:

1. prezident Bill Clinton,

2. ministryně zahraničních věcí Hillary Clintonová,

3. prezident Barack Obama,

4. prezident George H. W. Bush,

5. prezident George W. Bush,

6. předseda rady guvernérů Federálního rezervního systému Ben Bernanke,

7. předsedkyně rady guvernérů Federálního rezervního systému Janet Yellenová,

8. senátor Mitt Romney.

Po celém světě je ještě spousta dalších příslušníků elit, kteří svět řídí.

Není to konspirace zlých lidí

Neříkám, že ti příslušníci elit jsou zlí (i když někteří možná jsou) nebo že tvoří nějakou konspiraci. Protože nemám důvody myslet si něco jiného, věřím, že jsou to většinou dobří lidé a dělají to, co pokládají za „správné“. Problém je v tom, že jsou tak chytří, až jim často chybí schopnost introspekce. Dělají to, co považují za správné, i když to ničí život miliardám nevinných lidí.

Kdo jsou neviditelní obři z knihy Velká celosvětová peněžní loupež?

Ti obři a akademické elity nejsou nutně totéž. Fuller neměl ve své knize na mysli elity. Na základě jeho přednášek a knih mám za to, že elity považoval za loutky a obry za vodiče loutek. Jak sami víte, vodiči loutek většinou nejsou vidět. Dávají přednost tomu, schovávat se za scénou, ve tmě. V této knize se budu snažit postavit je na světlo.

Takže teď k revidované verzi knihy Fake…

Co je skutečné… a co je falešné?

Pokud nežijete někde v pustině, slyšíte dnes v jednom kuse samé „falešné tohleto“ a „falešné tamhleto“. Téměř všechno, v co jsme kdysi věřili, je dneska falešné.

Prezident Donald Trump zpopularizoval termín „fake news“ – falešné zprávy. Používá jej pro média, která neinformují objektivně, ať už je tomu tak doopravdy, nebo to tak jen působí. V sociálních sítích má spousta lidí „falešné přívržence“. Miliony lidí utrácejí miliardy za falešné rolexky, falešné kabelky Louis Vuitton a falešnou módu Versace. A máme dokonce i falešné léky.

Sedmnáctého ledna 2019 poukázal časopis Time na rozdíl mezi „informací“ a „dezinformací“ (čili falešnou zprávou) tímto citátem z knihy Zucked, kterou napsal Roger McNamee: „Na Facebooku vypadá informace stejně jako dezinformace; jediný rozdíl je v tom, že dezinformace přináší větší zisk, a proto se jí dostává lepšího zacházení.“

Tato posilující zpětná vazba způsobuje, že dezinformace živí to, co lidi vyvádí z míry… To, co je provokuje, vzrušuje a rozpaluje.

„Deep fake“

Existuje nová technologie zvaná deep fake, která umožňuje technicky zdatným amatérům využívat záběry a hlasové nahrávky slavných lidí k vytváření „skutečných“ falešných videozáběrů. Asi vás nepřekvapí, že nejpopulárnějším využitím technologie deep fake je vytváření falešných pornosnímků, ve kterých „vystupují“ filmové hvězdy. Nebezpečnějším příkladem použití technologie deep fake je možnost nechat nějakého mocného politického vůdce vyhlásit válku jiné zemi.

Jednoduše řečeno, člověk už nemůže věřit vlastním očím a uším.

Umět rozlišit, co je skutečné a co falešné, může v dnešním světě znamenat rozdíl mezi bohatstvím a chudobou, mezi válkou a mírem, dokonce i mezi životem a smrtí.

O čem je tahle knížka

Tahle knížka je o třech specifických falešných věcech:

1. Falešné peníze: Falešné peníze mají moc přinášet bohatým další bohatství a zároveň ochuzovat chudé a příslušníky střední třídy.

2. Falešní učitelé: Co vás ve škole naučili, pokud jde o peníze? Většina lidí na to odpoví: „Nic.“ Mezi učiteli je spousta skvělých lidí, ale náš vzdělávací systém je nefunkční a zastaralý a nepřipravuje studenty na vstup do skutečného světa.

Místo toho, aby vyvedl studenty na světlo, zavádí náš vzdělávací systém miliony mladých lidí do finanční temnoty a do nejhoršího typu zadlužení: do studentského úvěru.

Celkové zadlužení ze studentských půjček činí 1,2 bilionu dolarů. Je to největší aktivum americké vlády. Ve světě zločinu se takovým věcem říká vyděračství.

Definice vyděračství:

1. Za použití násilí nebo pohrůžky násilím někoho připravit o peníze nebo o majetek.

2. Hrubě předražovat.

3. Falešná aktiva: Nejprve musíme definovat a pochopit rozdíl mezi aktivem a pasivem.

LEKCE Z FINANČNÍHO VZDĚLÁVÁNÍ

Aktiva vám peníze do kapsy přinášejí.

Pasiva vám peníze z kapsy tahají.

Můj chudý táta vždycky říkal: „Náš dům je naše největší aktivum.“

Můj bohatý táta říkal: „Váš dům není aktivum, je to pasivum.“

Miliony lidí věří, že jejich dům je aktivum.

V roce 2008 se trh s nemovitostmi zhroutil. S výjimkou několika málo míst, jako je San Francisco, New York a Honolulu, kde už ceny domů vzrostly, se na většině míst na celém světě ceny nemovitostí od té doby ještě nezotavily, jak dokládá výše uvedený graf, založený na údajích Mezinárodního měnového fondu.

Nebyl to krach nemovitostí

Ten krach nemovitostí nebyl krach nemovitostí. Byl zaviněn falešnými aktivy – právě těmi falešnými aktivy, o kterých psal ve svém článku Brill. Neuškodí zopakovat, jak to přesně napsal:

„Vytvořily [elity] exotické a riskantní finanční instrumenty, jako například deriváty a výměny nesplacených úvěrů, které plodily krátkodobé bezprostřední zisky, ale ty, kteří shrábnou zisk, oddělovaly od těch lidí, kteří ponesou následky.“

Zbraně masového finančního ničení

Warren Buffett mluví o finančních derivátech jako o „zbraních masového finančního ničení“.

Nejspíš ví, o čem mluví. Jedna z jeho společností takové deriváty oceňuje a zabezpečuje.

V roce 2008 vybouchly finanční deriváty za téměř 700 bilionů dolarů. Málem to položilo světovou ekonomiku.

Spousta lidí kladla ten krach nemovitostí za vinu lidem, kteří si pořizovali hypotéky, ačkoliv na ně neměli.

Jak dokládá Brill, ve skutečnosti šlo o vytváření falešných aktiv zvaných finanční deriváty. To bylo jádro problému.

Jeden obrázek je lepší než tisíc slov

Bucky Fuller nás učil, že se máme nejprve soustředit na celek a teprve pak na detaily. Většina investorů naneštěstí začíná u detailů a postupuje od nich k ještě větším detailům. Například spousta investorů ráno vstane, zkontroluje si, jestli akcie jejich jedné konkrétní oblíbené firmy rostou, nebo klesají, a pak jdou do práce. Možná jsou experti řekněme na Amazon, ale často nemají přehled v širším kontextu. Akcie jedné firmy mezi tisíci dalšími na světovém trhu vám neposkytují příliš informací do budoucnosti.

Jak se dívat do budoucnosti

Doktor Fuller své studenty učil: „Když chcete vidět do budoucnosti, musíte začít s co největším celkem.“

Ten výše uvedený graf vývoje za 120 let ukazuje, jak obrovskou cenu má schopnost podívat se z odstupu na co největší celek, získat co nejlepší perspektivu, mít představu o časovém vývoji. Většina téhle knížky se bude dívat na věci perspektivou tohoto grafu, takže získáte schopnost hledět do budoucnosti z širší perspektivy.

Peníze jsou neviditelné

Další věc, kterou se v této knížce naučíte, je, že peníze jsou neviditelné. Tabulky a grafy vám nabízejí možnost vidět, jak se „neviditelné peníze“ přelévají mezi různými trhy. V knize Bohatý táta, chudý táta jsem psal o tom, jak důležitý je tok hotovosti. Proto jsme já a moje žena Kim vytvořili v roce 1996 deskovou hru cashflow (tok hotovosti). Bohatý táta často říkal: „Bohatým lidem víc hotovosti přitéká, chudým lidem a střední třídě víc hotovosti odtéká.“

A Fuller učil: „Pokud nevidíte, že se na vás něco řítí, nemůžete tomu uhnout z cesty.“ Proto je tak důležité vidět budoucnost.

Při psaní této knihy jsem se držel strategie KISS – Keep It Super Simple (brát všechno co nejjednodušeji). A tak budu používat hodně vizuálních pomůcek, tabulek a grafů, místo suchých faktů a údajů, které lidi většinou jen nudí.

Velký krach

Na grafu burzovního indexu je velký krach roku 1929 zdůrazněn z dobré příčiny. Když se na něj podíváte s odstupem a porovnáte jej s krachem „dot.com“ bubliny v roce 2000 a hypotečním krachem v roce 2008, získáte lepší představu, proč Fuller napsal knihu Velká celosvětová peněžní loupež, proč jsem já napsal Bohatého tátu, chudého tátu a proč Steven Brill napsal článek Jak má generace zničila Ameriku.

Zopakuji Brillova slova ještě jednou, protože jsou důležitá:

„Vytvořily [elity] exotické a riskantní finanční instrumenty, jako například deriváty a výměny nesplacených úvěrů, které plodily krátkodobé bezprostřední zisky, ale ty, kteří shrábnou zisk, oddělovaly od těch lidí, kteří ponesou následky.“

Prudké finanční růsty a rychlé pády, které svět zažil, způsobily biliony dolarů ve falešných penězích, které do systému napumpovaly elity.

Vyřešily elity problém? Jistěže ne. Proč by také měly elity řešit problém, když jim umožňuje dále bohatnout? Proč by měly něco měnit? Proč by měly něco dělat jinak? Život je krásný – pro elity.

V roce 2008 bylo ve finančních derivátech necelých 700 bilionů dolarů.

Konec ukázky

Table of Contents

Titulní strana

Přední tiráž

VĚNOVÁNÍ

PODĚKOVÁNÍ

ÚVOD