Robert Laflamme, Gilles Léger

Bratia Šťastní

Pravda o legendárnom úteku

za železnú oponu

Ukážka z elektronickej knihy

Copyright © 2012, Éditions Hurtubise inc.

Translation © Edita Mišíková, 2014

Slovak edition © Vydavateľstvo SLOVART, spol.  s r. o., TIMY Partners, s. r. o., 2014

Cover Design © Branislav Gajdoš, 2014

Cover Photo © Yvan Tremblay, Ján Súkup

Design © Pavel Zeleňák, LAYOUT s.r.o., 2014

Vytvorenie elektronickej verzie Dibuk, s. r. o., 2020

Venovanie Gilla Légera:

Na pamiatku Johna F. Bassetta ml.

Venovanie Roberta Laflamma:

Marcovi-Olivierovi a Rosalie

Buďte dobrí

Predslov

Keď mi Gilles povedal, že sa podieľa na príprave knihy zachytávajúcej jeho skúsenosti zosveta hokeja, hneď mi napadlo, že také dielo by si žiadalo aj niekoľko zväzkov. Koniec koncov, Gilles (alebo skôr Gilly, ako ho my voláme) má ohromné množstvo skúseností. Vprofesionálnom hokeji sa angažuje už takmer štyri desaťročia aniektoré jeho príbehy ovrcholoch apádoch tohto remesla, ojeho hrdinských skutkoch imenej úspešných činoch patria medzi to najlepšie, čo som kedy počul. Mal som šťastie byť sám súčasťou niektorých historiek. Zajeho širokým úsmevom apozoruhodným rozprávačským talentom sa vskutočnosti ukrýva prezieravosť ahokejová inteligencia. Celý svoj život strávil vslužbe nášmu športu ako hráč, tréner, vyhľadávač talentov, správca itvorca tímu.

Nik iný nie je lepšie vybavený na rozprávanie ohokeji ako Gilly aneexistuje iný znalec schopný hovoriť otejto ére profesionálneho hokeja tak ako on. Večne sfajkou vruke alebo vústach hral prvoradú úlohu vrozvoji mužstva Québec Nordiques ivodchode bratov Šťastných zČeskoslovenska včasoch, ktoré vyústili domasívneho príchodu európskych hráčov doSevernej Ameriky. Hokejový svet potreboval človeka čestného, bezúhonného avizionárskeho, schopného prijať výzvy aGilly takýmto nadšeným priekopníkom jednej epochy, búrlivej iúchvatnej, bol.

Viackrát som počul ľudí hovoriť oGillym, že je hokejový velikán. To je pravda, ale je aj oveľa viac. Tí, čo ho veľmi dobre poznajú, hovoria radšej ojeho pokoji adokonalej zdvorilosti, opevnom stisku ruky aodare rozprávať vtipné historky. Najviac však na nás zapôsobí celkom osobná filozofia, ktorú vdýchol svojej kariére vhokejovom svete. Jeho spôsob, ako veci vidieť aako konať, je ten istý, aký aplikuje vovšetkých oblastiach svojho života: veľa pracovať, mať radosť, pomáhať iným. Všetky tieto rozmery jeho osobnosti nachádzame vjeho každodennom živote avspomienkach. Vy ich nájdete aj vhistórii, zveľkej časti doteraz nepublikovanej, oktorú sa svami delí vtejto knihe.

Glen SATHER

Prológ

Vizionár menom Gilles Léger

Dávno pred pádom Berlínskeho múru prispel jeden mladý kanadský vyhľadávač talentov k pádu hokejového múru medzi krajinami Západu a Východu. Tým nenápadným mužom bol Gilles Léger, priekopník mnohých prevratných zmien, ktoré nadobro zmenili tvár hokeja v sedemdesiatych a osemdesiatych rokoch minulého storočia.

Bol jedným z prvých univerzitných trénerov v Kanade, ktorý v roku 1972 prešiel k profesionálnemu hokeju doSvetovej hokejovej asociácie (WHA). Rovnako bol jedným z tých, ktorí ako prví prekonali Atlantik s cieľom objaviť aprilákať mladých talentovaných

európskych hráčov. Bol to on, kto uľahčil príchod Václava Nedomanského domužstva Toronto Toros v roku 1974. A, povzbudený týmto úspechom, vydal sa postopách trojice bratov z Československa: Mariána, Petra a Antona Šťastných.

Neskôr, roku 1978, to bol takisto on, kto dal dohromady zopár mladých talentov, tzv. Baby Bulls z Birminghamu, a prinútil NHL zmeniť pravidlá draftu. Keď ho prisvojom vstupe doNHL angažoval klub Nordiques, stal sa najdôležitejším prvkom náročnej operácie, ktorá mala obrovský ohlas v hokejovom svete anavyše opäť otriasla štruktúrou draftu v lige. Operácie, ktorej pôvodným cieľom bolo vytiahnuť Nordiques medzi najlepšie hokejové kluby Ameriky.

Ak si Šťastní vybrali Québec, je to opäť len jeho zásluha. A je to stále on, kto značne prispel k úspechu ich legendárneho úteku. Len málo fanúšikov hokeja to vie. A je pravda, že veľmi málo ľudí pozná Gilla Légera, človeka, ktorý vždy uprednostňoval výkonnosť pred zviditeľňovaním sa. Prívrženci klubu Nordiques, minulí i budúci, sú veľkými dlžníkmi tohto bývalého zástupcu prezidenta Marcela Aubuta, ktorý je aj poštyridsiatich rokoch aktívny v profesionálnom hokeji.

Tu je príbeh nedoceneného muža... spätého s príbehom ďalších troch mužov, ktorí by určite nezažili takú kariéru, dokonca ani život, keby na svojej ceste neboli stretli inšpektora Columba ľadového hokeja.

1 Zákulisné hry

1. KAPITOLA

Signál

Je štvrtok 21. augusta 1980. Gilles Léger je zavalený prácou. Už niekoľko dní sotva zavrie oči, padá odúnavy. Dňom i nocou ho zamestnávajú prípravy na druhú sezónu klubu Québec Nordiques v Národnej hokejovej lige. Má toho toľko pred sebou. Nevie, kde začať.

Nordiques práve zažili svoju prvú biednu sezónu. Napriek dobrému začiatku sa postupne prepadli až na 19. priečku –z21 celkovo –a zavládol totálny chaos! Maléry sa sypú jeden zadruhým: tréner Jacques Demers pred svojím nedobrovoľným odchodom očierňuje frankofónne hviezdy Marca Tardifa a Réala Cloutiera, anglofónni hráči Dave Farrisch a Reggie Thomas frflú na svoje postavenie a Cloutier si začiatkom augusta prisoftbale zlomil členok. Pridajte k tomu neúspešnú snahu o založenie klubovej prípravky v Maritimes, ako aj práve prebiehajúce práce na zvýšení kapacity haly Koloseum a máte tu naozaj ťažko stráviteľný koktail.

Aspoňže fanúšikovia sú realisti. Vedia, že ich nové mužstvo sa posiedmich rokoch v Medzinárodnej hokejovej federácii musí ešte veľa učiť. A sú pripravení dokázať svoju trpezlivosť, no len poistú hranicu. To médiá sú omnoho menej zhovievavé a všetko zvierajú ako kliešte. Chcú výsledky a chcú ich rýchlo! Niekoľko ľudí z vedenia klubu pracuje zadvoch, ak by to išlo, pracovali by aj za troch, všetko v záujme nevyhnutného zlepšenia výsledkov na ľade. Robia, čo môžu, s prostriedkami, ktoré majú k dispozícii, a závidia už etablovaným mužstvám, najmä svojmu veľkému rivalovi z Montrealu, zdroje, ktorými disponujú.

Gilles Léger odprevadil syna dohokejovej školy Marca Tardifa a ide dohotela vcentre Québecu na tlačovú konferenciu, ktorú zvolal klub. Nepôjde o žiadne zásadné vyhlásenie, témou je obnovenie zmluvy o vysielaní zápasov s rozhlasovou stanicou CKCV. Predsa len však odznie aj jedna novinka: odteraz si aj robotníci v Jamesovej zátoke môžu naladiť prenos zápasov Nordiques v rádiu. Léger by sa rád zriekol takéhoto cvičenia zpublic relations, ktoré ho v tej chvíli vonkoncom nezaujíma.

Mysliac na úlohy, ktoré ho v najbližšom čase čakajú, neprítomne pichá vidličkou dovajec soslaninou na tanieri a odchádza zkaviarne s kávou v ruke.

Okolo desiatej Léger parkuje pred dočasnými kanceláriami mužstva v Atriu na 3e Avenue Ouest v Charlesbourgu. V tomto obchodnom centre vzdialenom 10 minút odKolosea si klub počas rekonštrukcie zriadil prechodný domov.

Léger pripríchode zahasí cigaru. Sekretárke mechanicky pripomína, ako to z času na čas robí, aby mu určite prepojila hovory prichádzajúce z Európy. Akoby niečo tušil...

V rakúskom Innsbrucku je nádherné letné popoludnie. Počasie je teplé a vlhké, vhodné skôr na opaľovanie na pláži než na pobyt na štadióne. Pre TJ Slovan ChZJD Bratislava je účasť na hokejovom turnaji o Pohár majstrov európskych krajín odmenou zahistorický triumf dosiahnutý v roku 1979 v I. hokejovej lige. Hráči sú uvoľnení, nie sú pod tlakom, cítia sa skôr ako na prázdninách. Tým viac, že ich rodinní príslušníci dostali mimoriadne povolenie pripojiť sa k výprave. Privilégium rovnako nečakané ako na tie časy nevídané.

Prvým vystúpením na turnaji, na ktoré sa Slovan pripravuje,

bude súboj sošvédskym Modo Hockey. Ďalšími účastníkmi sú ešte CSKA Moskva a fínska Tappara Tampere. Tieto štyri mužstvá vyšli víťazne zozápasov proti ostatným európskym šampiónom vsezóne 1979/1980.

Peter Šťastný si odsamého rána premieta vhlave scenár, ktorým sa už nejaký čas vážne zaoberá. „Všetko ide podľa plánu,“ hovorí si. Časti hlavolamu zapadajú jedna zadruhou na svoje miesto. Jeho tehotná manželka Darina práve dostala odlekára toľko očakávaný

súhlas s vycestovaním. Teraz už treba konať.

–Stanley, je čas. Poď, ideme, – velí mladšiemu bratovi Antonovi.

Peter vezme dorúk ročenku NHL na sezónu 1978/1979, s ktorou už pricestoval, Anton zahrsť šilingov a peši sa vydávajú douličiek neďaleko hotela, kde sú ubytovaní spolu s ostatnými účastníkmi.

Desať minút sa len tak prechádzajú, až zastanú pred poštou. Peter vchádza dnu, Anton dá bratovi peniaze a zostane vonku, aby sa presvedčil, či ich nikto nesleduje. Peter otvorí ročenku na strane 26 (osudové číslo!) a žiada o spojenie s Kanadou, sčíslom 418-627-3801 „v Québecu“, spresňuje. Žena zapriehradkou ho informuje, že hovor bude prepojený na linku číslo tri. Peter si nervózne priloží slúchadlo k uchu, naprázdno preglgne. Na druhom konci to hneď zdvihnú.

–Hello, I´m Peter Šťastný from the Czechoslovakian national team, – hovorí pomaly lámanou angličtinou.

– Hi Peter. How are you? We were expecting your call, –odpovedá pokojne ženský hlas.

Ellen Donovanová je v Nordiques zamestnaná len niekoľko mesiacov, ale o prípade Šťastní je dobre informovaná. Ako osobnú sekretárku Gilla Légera ju zasvätili dotohto tajomstva. Vie aj o tom, že potelefonáte by mal nasledovať príchod. V posledných týždňoch sa očakávalo, že hovor môže prísť z Rakúska. Léger mal takéto informácie odsvojho agenta, istého „Ludwiga“. Zamestnanci kancelárie dostali inštrukcie nehovoriť o prípade a ešte menej o tomto záhadnom Ludwigovi. Všetko bolo vrcholne tajné. Keď prišiel agent, a to zväčša neočakávane, striktne sa dodržiaval protokol. Jeho návštevy uprezidenta Marcela Aubuta neboli z tých harmonickejších. Ich diskusie sa takmer vždy zvrtli v hádku.

Takže Ellen potom, ako mechanicky povedala dotelefónu: „Tu Nordiques, dobrý deň“, nebola prekvapená, keď sa volajúci muž predstavil ako Peter Šťastný. Nevediac veľmi, na koho sa obrátiť, pretože nikoho z vedenia osobne nepoznal, s výrazným cudzím prízvukom si pýtal k telefónu prezidenta „A-U-BOUTTE“. Jeho meno vyslovoval ťažkopádne. Sekretárke chvíľu trvalo, kým pochopila.

–Pán Aubut neprišiel dokancelárie, –povedala, potláčajúc úsmev.

Peter sa nedal odradiť, dodržal hierarchiu, ktorú si sám stanovil, a vypýtal si generálneho manažéra „FI-LI-ONNÉ“. Toto meno sa mu vyslovovalo omnoho ľahšie. Ale ani Maurice Filion tam nebol. Donovanová mu však oznámila, že by mohol hovoriť s personálnym riaditeľom Gillom Légerom, ktorý je práve v kancelárii.

–Áno! Personálny riaditeľ hráčov, to je výborné, –zareagoval Peter.

Donovanová zachovala duchaprítomnosť anepresmerovala hovor na čakanie, ale išla ho okamžite odovzdať: vžiadnom prípade nechcela riskovať mimovoľné prerušenie spojenia. „Toto nie je vhodná chvíľa na chybný krok,“ pomyslela si.

Léger sa práve zaoberal výberom hráčov z pohľadu budúcej sezóny, keď sa pred ním náhle objavila sekretárka, viditeľne rozrušená.

–Volá Peter Šťastný! –vyhŕkla.

Potých slovách Légerovi na chvíľu stuhla krv v žilách asrdce sa mu rozbúchalo, akoby chcelo vyskočiť z hrude. Začal nervózne žmoliť medzi perami koniec cigary a od rozrušenia mu skoro vypadlo slúchadlo. Pritiahol si diár, vzal pero a zakrúžkoval dátum. Táto krátka pauza mu pomohla usporiadať si myšlienky. Bol pripravený.

Konverzáciu začal Šťastný.

–Máte ešte záujem? Pokiaľ ide o nás, my sme pripravení, –povedal potichu Peter a spresnil, kde sa nachádzajú.

Na druhom konci linky sa Léger odmlčal. Petrovi sa dokonca zdalo, že sa spojenie prerušilo. Počul prasknutie, ako keď vyskočí sánka. Léger nevedel, či sa mu sníva, alebo bdie. Nemal však najmenších pochýb, že je to naozaj Peter, i keď jeho hlas doteraz nikdy nepočul. „Toto je konečne znamenie, na ktoré čakám roky,“ vírilo mu vhlave a zo všetkých síl sa snažil skoncentrovať.

–Áno, Peter, samozrejme, že máme stále záujem, –zamrmlal Léger chrapľavým hlasom.

Peter len s problémami porozumel, čo mu Léger hovorí. Vysvetlil mu, že s bratom Antonom zamýšľajú ujsť na Západ, ale najstarší brat Marián nepríde, lebo jeho manželka a tri malé deti ostali v Československu. Zmienil sa Peter o tom, že chce prísť aj s tehotnou manželkou, ktorá je v ôsmom mesiaci? Léger sa nevedel rozpamätať. Vhlave mu vírilo priveľa myšlienok. Neveril vlastným ušiam.

Predsa si však spomína, ako mu Peter povedal, že by mal využiť túto príležitosť, pretože ak nie, pokúsia sa spojiť s iným klubom. Hovoril oEdmonton Oilers, ale asi aj oVancouver Canucks a Calgary Flames, dvoch ďalších kanadských mužstvách.

Keď to Léger počul, pousmial sa. Bol to bluf, tým si bol istý. Veľmi dobre vedel, že odkedy ich klub minulý rok draftoval Antona, jedinou možnou destináciou bratov môže byť Québec. Nič iné.

Ubezpečil Petra, že spolu sMarcelom Aubutom odletia doRakúska ešte v ten deň alebo najneskôr zajtra skoro ráno.

–Ludwig o tom vie? –spýtal sa Léger.

–Nie, –odpovedal Peter.

Léger požiadal Šťastného, aby ostal na linke, položil slúchadlo na stôl a išiel informovať šéfa, ktorý sa práve vrátil z tlačovej besedy.

–Marcel, neuhádneš, koho mám na linke: Petra Šťastného osobne. Povedal mi, že sú s Antonom pripravení prísť. Chcú, aby sme šli ponich. Sú v Rakúsku.

Marcel sa vrhol k telefónu a opakoval Petrovi, že ponich prídu.

–Len nikam neodchádzajte, –naliehal. –Prídeme.

Keď Aubut zložil slúchadlo, vyskočil zostoličky a okamžite spustil „operáciu Šťastní“.

Keď Peter dotelefonoval, miesto toho, aby odradosti skočil bratovi donáručia, potreboval niekoľko sekúnd, kým si plne uvedomil, čo práve počul. Pravdupovediac, z očividného záujmu a oduševnenia Nordiques bol v pomykove, takmer ho až vyľakalo.

„Nevedel som veľmi, čo mám očakávať, ale určite som nečakal toto,“ spomína si. „Bol som pripravený, že mi odpovedia ,nie, ďakujeme‘ a ja prejdem na ďalšie telefónne číslo z nášho zoznamu. Bolo ich treba počuť! Boli natešení ako školáci z mimoriadnych prázdnin! Akoby sa z toho šťastia nevedeli spamätať. Keby im oznámili, že práve vyhrali v lotérii, nemali by väčšiu radosť.“

Petra to natoľko prekvapilo, že tam zavolal ešte raz, aby spresnil, že nie je celkom isté, či s nimi bude môcť ísť aj jeho tehotná manželka. A že je vylúčené, aby odišli bez nej.

–Prinajhoršom sa vrátime doČeskoslovenska, –zakončil.

–Nikam neodchádzajte. Prídeme! –opakovali mu.

Donovanová začala okamžite zháňať Légerovi s Aubutom letenky. Nemohli stratiť ani sekundu.

Nie je to jednoduchá záležitosť, naplánovať cestu doInnsbrucku v takom krátkom čase. Zamestnanci Air Canada sa však ukázali ako veľmi nápomocní... a kreatívni. Donovanová zistila, že už len zmienka o Aubutovi jej akoby zázrakom otvára dovtedy zamknuté dvere.

Mladý, 32-ročný advokát požíval v starej metropole veľkú úctu a slávu. Ľudia mu boli vďační zavšetko jeho úsilie vynaložené včasoch, keď Nordiques vstúpili doNHL. Mesto mu odvtedy ležalo prinohách.

Sekretárka nakoniec letenky zohnala, ale to ešte nemala postarosti. Zistila, že platnosť pasu Gilla Légera vypršala pred mesiacom!

–Gilles, ako môžeš byť taký neporiadny? –hrešila ho.

Léger odpovedal jednoducho pokrčením pliec... Ale Donovanová nepotrebovala jeho vysvetlenie. Veľmi dobre poznala túto osobu, ktorú láskyplne nazývala Gilles „Noproblem“ Léger.

Žiadať a dostať nový pas v jednom dni bol aj v roku 1980 riadny výkon napriek tomu, že úradný postup ešte nebol taký komplikovaný ako dnes. Meno Aubut i v tomto prípade úspešne pomohlo. Samozrejme, že kroky, ktoré preto kade-tade podnikli, nemohli zostať nepovšimnuté. Ľudia zavetrili, že sa niečo chystá. Zástupcom médií, prinajmenšom tým najchytrejším, nasadili chrobáka dohlavy.

Sotva ubehlo pár hodín odzačiatku bojového poplachu, už sa Donovanová musela popasovať s novinárskym esom Claudom Larochellom z denníka Le Soleil.

Larochelle zatelefonoval dokancelárie Nordiques a požiadal Donovanovú, aby ho spojila s Aubutom, pretože on vie, že sa schyľuje k veľkému rozhodnutiu v Rakúsku. Ohromená Donovanová sa pýtala sama seba, ako sa o tom len mohol dopočuť.

„Všemožnými spôsobmi som mu stále opakovala, že Marcel nie je k dispozícii, že nie je v kancelárii, ale on nepopustil,“ spomína Donovanová. „Bol naozaj nástojčivý, až to hraničilo s obťažovaním. Nakoniec sa mi podarilo striasť sa ho, ale nebolo to jednoduché. Poskončení hovoru som upozornila Gilla i Marcela, že pán Larochelle niečo tuší. Pripomenula som im, aká dôležitá je maximálna diskrétnosť.“

Veľký milovník bejzbalu Claude Larochelle bol v ten deň v Montreale na zápase mužstva Expos. Rešpektovaný a veľmi bystrý novinár, budúci člen Siene slávy, musel byť na správnej stope... V novinách sa však nič neobjavilo. Možno mu naznačili, že by jediným ťahom pera mohol všetko pokaziť.

„Claude mal všade informátorov a pripúšťam, že sa mohol o niečom dopočuť,“ vybavuje si v spomienkach jeho kolega zo Soleil Maurice Dumas. „Nikdy o tom ani nemukol, ale to ani nebol jeho štýl. V podobných prípadoch vždy mlčal ako ryba.“

Medzi klubovými funkcionármi a zástupcami médií vládol v tých časoch čulý výmenný obchod. „Ty nebudeš teraz hovoriť o tomto a ja ti nabudúce posuniem informáciu ako prvému...“ Je možné, že sa to stalo i v tomto prípade.

2. KAPITOLA

DeVito a Columbo

Gilles Léger sleduje bratov Šťastných už bezmála päť rokov, presnejšie odčias, keď bol trénerom vToronto Toros, v dobách dnes už neexistujúcej WHA.

Túto profesionálnu ligu založili roku 1972. Posiedmich sezónach splynula s Národnou hokejovou ligou, čím sa NHL rozšírila oďalšie štyri mužstvá, medzi nimi aj Nordiques.

Pozornosť vizionára Légera už dlhšie pútajú hokejisti zkrajín komunistického bloku, osobitne zČeskoslovenska. V jeho očiach predstavujú priam zlatú baňu hráčov, z ktorých by sa dali rýchlo zostaviť mužstvá znamenajúce silnú konkurenciu pre NHL. Problémom, a to kolosálnym, však je, ako dostať týchto športovcov zahranice.

Vsedemdesiatych rokoch minulého storočia je Európa uprostred studenej vojny. Železná opona, táto nepreniknuteľná bariéra, ktorej najznámejším symbolom je Berlínsky múr v Nemecku, oddeľuje európske štáty nachádzajúce sa pod sovietskym útlakom odzápadoeurópskych štátov. Eminentným záujmom Sovietskeho zväzu je zabrániť voľnému prechodu obyvateľstva z Východu na Západ.

Hranica medzi Nemeckou demokratickou republikou, Československom, Maďarskom a Bulharskom na jednej strane a Nemeckou spolkovou republikou, Rakúskom, Gréckom a Tureckom na druhej strane pretrvá až dokonca komunistických režimov v Európe, teda doroku 1989.

Sovietske vojská okupovali územie Československa v zmysle moskovských dohovorov odroku 1968. Ich prítomnosť, pôvodne definovaná len ako dočasná, sa natiahla na 21 rokov. Obyvatelia sa museli zmieriť s tvrdými opatreniami. Žili v nedostatku a v obavách z možného stíhania. Zatakýchto podmienok sa útek dal zorganizovať jedine z územia mimo republiky.

Dvadsiateho prvého augusta 1980, vochvíli, keď kontaktoval Nordiques, si Peter iste neuvedomil symbolický význam gesta, ktoré práve urobil. Jeho túžba poslobode prišla presne 12 rokov poinvázii armád piatich krajín Varšavskej zmluvy (Sovietskeho zväzu, Nemeckej demokratickej republiky, Maďarska, Poľska a Bulharska) doČeskoslovenska. Tento násilný vpád znamenal koniec tzv. pražskej jari –pokusu zreformovať komunistický režim.

Table of Contents

Titulná strana

Predslov

Prológ

1 Zákulisné hry

1. KAPITOLA

Signál

2. KAPITOLA

DeVito a Columbo

3.KAPITOLA

4.KAPITOLA

5.KAPITOLA

2 Vzostup plný nástrah

6.KAPITOLA

7.KAPITOLA

8.KAPITOLA

9.KAPITOLA

10.KAPITOLA

3 Útek

11.KAPITOLA

12.KAPITOLA

13.KAPITOLA

14.KAPITOLA

15.KAPITOLA

16.KAPITOLA

17.KAPITOLA

18.KAPITOLA

4 Počiatky geniálneho ťahu

19.KAPITOLA

20.KAPITOLA

5 Mariánov čierny chlieb

21.KAPITOLA

22.KAPITOLA

23.KAPITOLA

24.KAPITOLA

25.KAPITOLA

26.KAPITOLA

27.KAPITOLA

28.KAPITOLA

6 Šťastní v NHL

29.KAPITOLA

30.KAPITOLA

31.KAPITOLA

32.KAPITOLA

7 Traja bratia, jedno nedorozumenie

33.KAPITOLA

34.KAPITOLA

35.KAPITOLA