Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy

Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována a šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

Hayley Dazeová

Zázračné koťátko - Splněné sny

Ilustrace Willow Tree Books

Přeloženo z anglického originálu Cuddle The Magic Kitten – Superstar Dreams

Text copyright © Working Partners, 2018

Cover Illustration © Willow Tree Books, 2018

Interior Illustrations © Willow Tree Books, 2018

Translation © Radka Svobodová, 2020

Vydala Grada Publishing, a. s., pod značkou BAMBOOK

U Průhonu 22, 170 00 Praha 7

obchod@grada.cz, www.grada.cz

tel.: +420 234 264 401

jako svou 7501. publikaci

Překlad Radka Svobodová

Odpovědná redaktorka Olga Tesařová

Grafická úprava a sazba TypoText, s. r. o.

První vydání, Praha 2020

Vytiskla tiskárna FINIDR, s. r. o.

© Grada Publishing, a. s., 2020

ISBN 978-80-271-1358-3 (ePub)

ISBN 978-80-271-1357-6 (pdf)

ISBN 978-80-271-2256-1 (print)

Jamesovi a Victorii pro chvíle pohody

Mazlinka je koťátko černobílé,

kouzelná kamarádka Ely a Olivie.

Než napočítáš pět, promění ti svět!

Když ji trochu pomazlíš, svět se náhle chvěje,

zvoneček jí zacinká, sluníčko se směje.

Tak pojď honem ven, je tu nový den!>

První kapitola

Pád ze stromu

Vánek zašuměl třešní a roztančil její růžové květy. Eliny kalhoty s kapsami i tričko v tu chvíli pokryly sladce vonící okvětní lístky.

„Jako bych se ocitla v rozkvetlé chumelenici,“ zavolala dolů na Olivii. „Vylez za mnou nahoru a uvidíš sama.“

„Ještě nikdy jsem na strom nelezla,“ přiznala Olivie a namotávala si při tom na prsty jednu z lokýnek.

Holčičky byly na Oliviině zahradě. Ela seděla na třešni, zatímco Olivie stála dole vedle kmene.

Ze své pozorovatelny na větvi dohlédla Ela i na jejich zahradu. Střechy domů, které lemovaly ulici, byly pořád ještě vlhké od deště. Obloha nad Kotěrovem měla tmavě šedou barvu.

„Tak schválně, jestli se sem dostaneš, než se zase rozprší,“ pobídla kamarádku Ela. „Pomůžu ti.“

„Tak fajn,“ souhlasila Olivie. „Jdu na to.“ Stoupla si ve svých modrých sandálkách na špičky, natáhla se a chňapla po nejnižší větvi.

„To je ono!“ povzbuzovala ji Ela. „Teď obejmi kmen nohama a chytni se další větve.“

Olivie viděla mezi listy a květy Elin rozesmátý obličej, orámovaný zářivě blonďatými vlasy. Natáhla se po větvi, ale prsty jí sklouzly po kůře. S výkřikem spadla na zem.

Ela rychle slezla dolů za ní. „Jsi v pořádku?“

Olivie ležela na zádech, hnědé lokýnky měla rozprostřené na zemi kolem hlavy. „Jsem v pohodě,“ usmála se. „Tak už mi věříš, že neumím lézt po stromech?“

Ela pomohla Olivii na nohy. „Stačí trénovat a budeš šplhat jako kočka!“

Sluneční paprsky si prodraly cestičku mezi mraky a kolem se rozprostřela zlatá záře.

Olivie zatleskala. „Jéé! Myslíš, že se blíží Mazlinka?“

Mazlinka byla roztomilá malá kočička, která se objevovala s paprskem slunečního světla a brala holčičky na kouzelná dobrodružství.

Cink. Cink. Cililink.

„To je Mazlinčin zvoneček!“ vykřikla Ela.

Sluneční paprsky zasvítily na Oliviino nové kolo, které bylo opřené o dům. Na řídítkách mělo připevněný růžový košík. Třásl se a pohupoval a vykukovala z něj Mazlinčina černobílá hlavička. Její modrá očka jiskřila v slunečním svitu.

„Ahoj, Mazlinko!“ zavolaly obě holčičky.

Olivie se zasmála. „Ten sluneční paprsek vypadá jako světlo reflektoru. Mazlinka je jako filmová hvězda.“

Koťátko vyskočilo na sedlo kola a zvoneček se mu rozcinkal. Mazlinka mrskla ocáskem a hupla Ele do náruče. Hlasitě jim zamňoukala na pozdrav.

Ela sevřela kočičku pevně v náruči. „Ty máš ale správné jméno, viď, Mazlinko?“ řekla.

Vrrrrrrrrrrr, předla Mazlinka. Znělo to jako tichoučké dunění hromu.

Holčičky ucítily brnění, jako kdyby je šimraly Mazlinčiny vousky. Mazlinka předla čím dál hlasitěji a holčičky se začaly hihňat. Naklonily se k sobě, aby mohly mít koťátko v náruči společně.

Teď už věděly, co přijde – kočičí kouzlo! Mazlinka předla a vrněla dál a dál, zahrada a třešeň pomalu mizely…

Ela zamrkala a otevřela oči. Ležela na něčem tvrdém a všude kolem ní byla černočerná tma. Zkusila oči zavřít a znovu otevřít, ale nic se nezměnilo. Neviděla vůbec nic.

„Olivie?“ zavolala Ela. Srdíčko jí strachy bilo jako na poplach.

„Tady jsem,“ ozvala se Olivie. Holčičky ležely vedle sebe.

Olivie věděla, že se Ela tmy bojí, a tak ji vzala za ruku. „Kde to jsme?“ zašeptala.

Ela sáhla do kapsy kalhot. Třesoucími se prsty sevřela baterku a rozsvítila ji. Úzký kužel světla holčičkám odhalil, že jsou ze všech stran obklopené stěnami. Ela zaťukala na stěnu nad nimi. Ozval se dutý zvuk.

„Zní to jako dřevo,“ pronesla. „Myslím, že jsme uvnitř nějaké bedny.“

Olivie polkla strachy. „Jsme v pasti!“

Konec ukázky

Table of Contents

První kapitola Pád ze stromu