VESMÍRNÍ

BARONI

Christian

Davenport

ELON MUSK, JEFF BEZOS

A TAŽENÍ ZA OSÍDLENÍM

VESMÍRU

Copyright © 2018 Christian Davenport

Translation © Daniela Reischlová, 2020

Back cover photo © Matt McClain, The Washington Post

All rights reserved.

ISBN: 978-80-7252-849-3

Pro Heather

Myšlení je o tom, že vidíte něco postřehnutelného,

díky čemuž si všimnete něčeho, co jste předtím nepostřehli,

díky čemuž pak vidíte něco, co ani není viditelné.

NORMAN MACLEAN,

Teče tudy řeka

ÚVOD / Touchdown

Poprvé ji zahlédli ve výšce 7 620 metrů a rychle klesala. Za normálních okolností by raketa padající jako bomba způsobila paniku. Zhruba čtyři sta lidí shromážděných ve společenské místnosti pro zaměstnance v ústředí společnosti Blue Origin kousek od Seattlu však bylo nadšených, když viděli, jak se pohonný modul řítí k Zemi.

„Přibližně deset sekund do zážehu motoru,“ oznámil letový dispečer.

Zaměstnanci, převážně inženýři, tu byli hlava na hlavě a na obří obrazovce sledovali volný pád rakety. Někteří si rukama zakrývali ústa. Jiní seděli v předklonu a zatínali ruce v pěst. Povětšinou mlčeli a čekali, co se stane dál.

„Motor zažehnut,“ ohlásil letový dispečer. „Tah v pořádku.“

V tu chvíli začali zaměstnanci divoce jásat. Jen pár minut předtím téhož dopoledne, tři dny před Díkuvzdáním roku 2015, motor nastartoval, aby raketu odlepil od startovací rampy testovacího komplexu společnosti Blue Origin v západním Texasu a vynesl ji rychlostí přesahující rychlost zvuku přes hranici 100 kilometrů, která je považována za okraj vesmíru. Teď však raketa padala zpátky a tah motoru měl opačný efekt: raketu zpomaloval a bránil tomu, aby narazila do zemského povrchu a explodovala.

Brzy byla raketa ve výšce 600 metrů.

Pak 300 metrů.

150 metrů.

Jakmile byl povrch na dohled, oheň vycházející z motoru zvířil sloupec prachu. Zaměstnanci Blue Origin vyskočili jako jeden muž. Raketa byla pod kontrolou a jemně klesala jako horkovzdušný balón připravující se na přistání.

„Čtyřicet pět metrů,“ volal letový dispečer.

„Dvacet metrů.“

„Patnáct metrů. Rychlost stabilní.“

Z motorů vyšel poslední záblesk, jasně oranžová záře protínající prach a kouř. Pak se motor vypnul.

„Touchdown.“

V místnosti propukl blázinec. Zaměstnanci divoce slavili, objímali se a plácali si. Pohonný modul stál uprostřed rampy jako obří trofej.

Jeff Bezos vše sledoval z řídicí místnosti odpalovacího střediska své společnosti v západním Texasu. Později řekl, že to byl „jeden z nejlepších okamžiků mého života. Měl jsem slzy v očích.“

O dvacet osm dní později se z nebe snášela další raketa. Tentokrát se jednalo o mnohem větší stroj, který letěl mnohem větší rychlostí a který dokázal nejen překonat hranici vesmíru, ale i vynést náklad na oběžnou dráhu Země. Při tomto pokusu o přistání byla šance na úspěch ještě méně pravděpodobná a riziko katastrofy ještě větší.

Zhruba deset minut poté, co zmizela v temné večerní obloze nad floridským mysem Canaveral, se záře z raketového motoru náhle znovu objevila a mihotala se jako světlo vzdálené pouliční lampy, nadpozemské světelné znamení snášející se skrz mraky dolů.

Zaměstnanci společnosti SpaceX, kteří se toho večera těsně před Vánoci roku 2015 shromáždili v ústředí společnosti kousek od Los Angeles a vše sledovali na televizních obrazovkách, jásali stejně jako jejich konkurenti ze společnosti Blue Origin – a ještě mnohem víc.

Elon Musk sledoval návrat rakety z náspu venku. Pak honem sprintoval do řídicí místnosti, aby se podíval, jak raketa hrdě stojí na přistávací rampě. Stejně jako Bezos, i on později uvedl, že to byl jeden z nejlepších dnů jeho života. „Revoluční okamžik,“ jak ho nazval, okamžik, který „celkem dramaticky zvyšuje mou důvěru v to, že na Marsu může vzniknout město“.

Nějakých padesát let po příchodu vesmírného věku se nikomu nepodařilo dostat raketu za hranici vesmíru a poté s ní vertikálně přistát. A nyní k tomu došlo hned dvakrát v rozmezí kratším než jeden měsíc.

Celé generace oslavovaly cesty do vesmíru převážně kvůli vzletům. Přistání evokovala spíše situaci, kdy Neil Armstrong a Buzz Aldrin dosedli ve svém lunárním modulu na povrch Měsíce. Nebo „sedm minut hrůzy“, kdy vozítko Curiosity přistávalo na povrchu Marsu. Pohled na raketové nosiče stojící na pevné zemi, sice celé ožehnuté, ale vítězoslavné, věštil nástup další éry, nabízel naději, že zažijeme další okamžik připomínající Apollo 11, že bude učiněn další velký skok, o němž se mnozí domnívali, že jim byl slíben, ale nikdy nenastal.

Ještě impozantnější než samotná přistání byla skutečnost, že za nimi nestály národy – dokonce ani NASA se takový kousek nepodařil –, ale dvě soukromé společnosti. Tyto firmy poháněné úmyslem miliardářů vyvinout opakovaně použitelné rakety, které by dokázaly vzlétnout, přistát a poté znovu vzlétnout, se pokoušely nalézt svatý grál – technologii s potenciálem výrazně snížit náklady na cestování do vesmíru.

Celá desetiletí byly první stupně raket poté, co vynesly svůj náklad do vesmíru, odhazovány do oceánu. Pro Muska s Bezosem to však představovalo neuvěřitelné plýtvání, jako kdyby se vyhazovala letadla poté, co jednou přeletí z New Yorku do Los Angeles. A teď všem ukázali, že rakety mohou létat nejen nahoru, ale i zpátky dolů, a navíc přesně přistávat, což znovu rozdmýchalo zájem lidí o cestování do vesmíru, a to v míře po desetiletí nevídané.

Tato přistání neoslavovaly pouze společnosti Blue Origin a SpaceX, ale i rostoucí zástupy jejich fanoušků, kteří po milionech sledovali virální videa. Bylo to jako znovu se vrátit do šedesátých let dvacátého století, jen s tím rozdílem, že noví fanoušci cest do vesmíru se nyní shromažďovali na stránkách YouTube a na sociální síti Reddit a už se netlačili na pláži Cocoa Beach podél mysu Canaveral jako nadšenci kdysi. S nespoutaným nadšením provolávali slávu tomuto novému vesmírnému věku, stejně jako jejich rodiče fandili Johnu Glennovi řítícímu se na oběžnou dráhu, což byl okamžik, kdy i Walter Cronkite ztratil svůj neochvějný novinářský odstup. „Oh, go baby!“ vyhrkl v živém vysílání, když raketa rozrazila oblohu.

Za znovuvzkříšením amerického vesmírného programu stáli Musk a Bezos, dva miliardáři s diametrálně odlišným stylem i povahou. Vždy troufalý Musk se do toho vrhl po hlavě a jeho triumfy i neúspěchy byly v centru pozornosti. Bezos se držel zpátky, vše tajil a jeho záhadný podnik s raketami zůstával skrytý za oponou.

Ale byli tu i další. Stejně jako Bezos, i Richard Branson sliboval, že bude vozit turisty za hranice vesmíru, aby se mohli podívat na Zemi seshora a zažít pár minut stavu beztíže. Paul Allen, spoluzakladatel Microsoftu, který podpořil první komerční kosmickou loď, zase stavěl největší letadlo, jaké svět kdy viděl. Větší než „Smrková husa“ Howarda Hughese a schopné „odpalovat rakety ze vzduchu“ – a možná dokonce i nový raketoplán nazvaný „Black Ice“, který tajně vyvíjel –, a to z výšky přibližně 10 600 metrů.

Tito vesmírní baroni společně stáli za největšími světovými značkami – Amazon, Microsoft, Virgin, Tesla, PayPal –, které změnily nejrůznější odvětví od maloobchodu přes kreditní karty až po leteckou dopravu. A nyní se rozhodli vsadit velkou část svých ohromných jmění na to, aby masám lidí zpřístupnili vesmír a dovedli cestování lidí do vesmíru dál, než se to podařilo různým vládám.

Příběh jejich dramatického boje o posunutí hranic byl velmi nepravděpodobný, plný rizik a extrémních dobrodružství, vybuchujících raket, podezírání a sabotáže, a odehrála se dokonce i nehoda, která stála život zkušebního pilota. Došlo i na soudní spory, v nichž stál zbohatlický outsider proti národnímu vojensko-průmyslovému komplexu, na politický boj, který pronikl až do Bílého domu. Byl to příběh zahrnující vize toho, jak dostat lidi na Měsíc a na Mars, a samozřejmě i ona historická přistání oznamující příchod toho, co Bezos nazval novou „zlatou érou dobývání vesmíru“.

V jádru byl tento příběh poháněn začínající rivalitou mezi dvěma lídry tohoto nového vesmírného hnutí. Vzájemné napětí se projevovalo v právních dokumentech i na Twitteru, v potyčkách ohledně významu startů a přistání jejich raket, a dokonce i ve sporu o rampu, z které budou jejich rakety startovat. Musk, neomalený zajíc, se rozhodl razit cestu ostatním, zatímco Bezos, tajnůstkářská a pomalá želva, se spokojil s tím, že v tomto právě začínajícím závodě bude postupovat krok za krokem.

ČASOVÁ OSA

Září 2000 Jeff Bezos zakládá společnost Blue Operations LLC, předchůdce společnosti Blue Origin.

Březen 2002 Elon Musk zakládá společnost Space Exploration Technologies.

Prosinec 2003 První poháněný let suborbitálního raketoplánu SpaceShipOne.

Prosinec 2003 Musk ve Washingtonu, D. C., představuje nosnou raketu Falcon 1.

Září 2004 Richard Branson získává technologii raketoplánu SpaceShipOne a slibuje, že vytvoří první komerční leteckou linku do vesmíru, která začne létat v roce 2007.

Říjen 2004 Raketoplán SpaceShipOne vyhrává v soutěži Ansari X Prize.

Březen 2005 Společnost Blue Origin vypouští svou první testovací raketu Charon, a to do nadmořské výšky 96 metrů.

Březen 2006 Společnost SpaceX se pokouší o první start rakety Falcon 1, který je však neúspěšný.

Srpen 2006 NASA uzavírá smlouvu ve výši 278 milionů dolarů se společností SpaceX, a to v rámci programu COTS (Commercial Orbital Transportation Program).

Listopad 2006 Společnost Blue Origin uskutečňuje let testovací rakety Goddard, a to do nadmořské výšky 87 metrů.

Září 2008 Raketový nosič Falcon 1 společnosti SpaceX poprvé úspěšně dosahuje oběžné dráhy.

Prosinec 2008 NASA uzavírá smlouvu ve výši 1,6 miliardy dolarů se společností SpaceX, aby dopravila náklad na Mezinárodní vesmírnou stanici.

Leden 2010 Prezident Barack Obama zveřejňuje návrh rozpočtu NASA, který zastavuje program Constellation z éry George W. Bushe.

Duben 2010 Obama má proslov v Kennedyho vesmírném středisku a navštěvuje Muska na odpalovací rampě 40.

Červen 2010 První úspěšný start nosné rakety Falcon 9.

Červenec 2011 Poslední let raketoplánu NASA, poté už Spojené státy americké nemají žádný prostředek, jak dopravovat astronauty do vesmíru.

Srpen 2011 Testovací raketa PM-2 společnosti Blue Origin havaruje v západním Texasu.

Prosinec 2011 Paul Allen oznamuje plán vybudovat Stratolaunch, největší letoun, jaký byl kdy postaven, který bude schopen „odpalovat rakety ze vzduchu“.

Květen 2012 Kosmická loď Dragon společnosti SpaceX se stává prvním komerčním strojem, který doletěl na Mezinárodní vesmírnou stanici.

Březen 2013 Bezosova podmořská expedice vyzvedává ze dna Atlantského oceánu motory F-1.

Září 2013 Napětí mezi společnostmi SpaceX a Blue Origin roste kvůli startovacímu komplexu 39. Musk prohlašuje, že je mnohem větší pravděpodobnost, že budou „jednorožci tančit v příkopu pro odvod spalin a ohně“, než že se Bezosovi podaří zkonstruovat raketu odpovídající požadavkům NASA, která by dokázala doletět na oběžnou dráhu.

Duben 2014 Společnost SpaceX se soudí s Letectvem Spojených států amerických ohledně možnosti ucházet se o kontrakty Pentagonu týkající se odpalování raket.

Září 2014 Společnosti SpaceX a Boeing vyhrávají kontrakt na dopravu astronautů NASA na Mezinárodní vesmírnou stanici. Se společností SpaceX byla uzavřena smlouva ve výši 2,6 miliardy dolarů, se společností Boeing pak ve výši 4,2 miliardy dolarů.

Říjen 2014 Raketoplán SpaceShipTwo společnosti Virgin Galactic havaruje v Mohavské poušti.

Duben 2015 Společnost Blue Origin poprvé úspěšně dostává raketu New Shepard za hranici vesmíru.

Červen 2015 Nosná raketa Falcon 9 exploduje při startu během mise, jejímž cílem bylo dopravit náklad na vesmírnou stanici.

Září 2015 Bezos oznamuje, že společnost Blue Origin bude svou novou orbitální raketu vypouštět ze startovacího komplexu 36 na mysu Canaveral.

Listopad 2015 První úspěšné přistání rakety New Shepard.

Prosinec 2015 První úspěšné přistání nosné rakety Falcon 9.

Únor 2016 Richard Branson odhaluje nový raketoplán SpaceShipTwo.

Září 2016 Nosná raketa Falcon 9 exploduje na startovací rampě při doplňování paliva.

Září 2016 Musk při svém proslovu na Mezinárodním astronautickém kongresu odhaluje svůj plán dostat se na Mars.

Říjen 2016 Společnost Blue Origin vyřazuje svůj první pohonný modul New Shepard poté, co pětkrát za sebou vzlétl a znovu přistál.

Leden 2017 Společnost Blue Origin se pokouší dohodnout s NASA na plánu pro přepravu nákladu na povrch Měsíce.

Únor 2017 Musk oznamuje plán podniknout s dvěma platícími pasažéry let okolo Měsíce.

Září 2017 Musk vyhlašuje plán vytvořit základnu na Měsíci.

I. ČÁST – NEMOŽNÉ

1 / Hloupý způsob, jak umřít

6. března 2003.

Takhle Jeff Bezos umřít nechtěl.

Seděl na sedadle spolujezdce v rubínově červené helikoptéře obklopený excentrickou skupinkou postaviček – kovboj, právnička a pilot s přezdívkou „Podvodník“, který se nejvíc proslavil tím, že byl pod pohrůžkou zastřelení donucen přistát ve státní věznici v Novém Mexiku a pomoci uniknout třem vězňům. Bylo krátce po desáté dopoledne. Slunce už rozptýlilo poslední zbytky ranního chladu a začínalo se rychle oteplovat. Zvedl se také vítr a helikoptéra plně naložená čtyřmi pasažéry měla potíže se v tom teplém, řídkém, vysokohorském vzduchu západního Texasu odlepit ode dna kaňonu poblíž Cathedral Mountain.

Místo aby se helikoptéra vznesla vzhůru, začala se pohybovat podél dna kaňonu, letěla stále rychleji a rychleji, ale nedostala se výš než na horní hranici stromů.

„Do hajzlu!“ zaklel Podvodník.

Ty Holland, kovboj, který byl Bezosovým průvodcem po této odlehlé oblasti, na zadním sedadle vzhlédl od topografické mapy, kterou studoval. Bezos seděl přímo před ním na sedadle spolujezdce a pevně se držel. Bezosova právnička a výkonná asistentka Elizabeth Korrellová seděla vedle Hollanda, tedy za pilotem. Podvodník zápasil s kniplem a šklebil se, zatímco se „proplétal mezi stromy a uhýbal jim“, jak později vzpomínal Bezos.

Přesně téhle situace se Holland obával. Touhle roční dobou se vítr zvedal rychle, kroužil po mrtvé a vyschlé poušti, rozmetal rostliny laskavce bílého a vířil obrovská mračna prachu. A zejména tady nahoře, nějakých patnáct set metrů nad povrchem pouště poblíž Cathedral Mountain – vyprahlé stráně postupně se zvedající až do vysoko čnící stolové hory, která svým obrysem z dálky připomínala slona – to mohlo být špatné. Ale tentokrát to nebyl ani tak vítr, co jim způsobovalo potíže. Byla to jejich váha spolu s nadmořskou výškou a teplým a řídkým vzduchem, co se proti nim spojilo.

Jen před pár minutami na ně Holland naléhal, ať se vydají na další místo. Ale Bezos se chtěl projít, ještě jednou se na pozemek podívat a pokochat se výhledem, který se rozprostíral až ke sto třicet kilometrů vzdáleným hranicím Mexika. Ten pohled – kilometry a kilometry prázdné texaské pouště – musel být uklidňující, obzvlášť pro někoho, kdo vedl tak hektický život jako Bezos. Úbočí hory se svažovalo až dolů k pouštní pláni, která byla stejně nehostinná a mrtvolně hnědá, jako byl jeho rodný Seattle svěže zelený a porostlý hustou vegetací. Ticho nezměrně rozlehlého prostoru. Bezos se toho rána zmínil, že jako dítě trávil léta na dědečkově ranči v jižním Texasu. Zjevně tak tuhle drsnou a vyprahlou krajinu dokázal ocenit.

Holland toho o svém svěřenci příliš nevěděl, jen to, že se jedná o multimilionáře, který zbohatl prodejem knih a bůhví čeho dalšího na internetu, konkrétně na stránkách známých jako Amazon.com. A věděl také, že Bezosovu klidnou chvilku na úpatí hory Cathedral Mountain narušuje vítr, který se se zlověstným hučením zvedá v korunách cedrů a který Hollanda znervózňuje.

„Musíme odsud zmizet kvůli tomu větru,“ řekl Holland. „Když fouká vítr, nedá se v téhle výšce s vrtulníkem letět.“

A teď měla jejich helikoptéra potíže. Pilot Podvodník se zoufale snažil dostat ji pod kontrolu, svíral knipl, jako kdyby jel rodeo na vzpírajícím se polodivokém koni. Jenže moc toho nezmohl. Holland si pomyslel, že nejlepší bude pevně se chytit a zapřít se, než přijde náraz. Helikoptéra tvrdě dopadla na zem a jedna z přistávacích ližin se zachytila v haldě hlíny, takže se stroj převrátil. Listy rotoru narazily do země a rozlomily se na kusy, které mohly každou chvilku proříznout kabinu.

Svět venku se obrátil vzhůru nohama a vrtulník se svalil do osaměle se vinoucí říčky, která se shodou okolností jmenovala Calamity. Cestující uvnitř kabiny poskakovali jako pinballové kuličky. Síla nárazu je nejprve vymrštila nahoru, a když se helikoptéra převrátila, začali se zmítat ze strany na stranu.

Kabina vrtulníku byla částečně potopená v mělké říčce a dovnitř se začínala valit voda. Holland jí nějakým způsobem spolykal plný doušek. Rozhodně neměl v úmyslu přežít děsivou nehodu, jen aby se utopil v říčce. Zoufale začal škubat bezpečnostním pásem. Ale v důsledku chaosu způsobeného pádem a přívalu adrenalinu vyvolaného panikou se mu nedařilo ho rozepnout. Stejný bezpečnostní pás, který ho právě zachránil, ho teď škrtil a čím dál silněji mu tlačil na hrudník a na kyčle.

Bezos se podíval na zadní sedadla, aby se ujistil, že je Korrellová v pořádku. Ale ta zmizela.

„Kde je Elizabeth?“ ptal se zoufale.

Žádná odpověď. Vtom zahlédli ruku, jak se vynořuje z vody pod Hollandem. Při pádu Holland přimáčkl právničku pod vodu, aniž by vůbec věděl, že je pod ním. S námahou ji vyprostili z bezpečnostního pásu a vytáhli jí hlavu nad vodu. Zalapala po dechu. Cítila intenzivní bolest ve spodní části zad. Ale přežila. Jako zázrakem přežili všichni.

Jeden po druhém se vydrápali z helikoptéry, shromáždili se na břehu a začali zjišťovat, co se komu stalo. Bezos s Podvodníkem měli škrábance a modřiny, jak hlavami narazili do přístrojové desky. Korrellová si zlomila dolní obratle. Hollanda bolely paže a rameno jako čert. Nejspíš si při pádu nebo při snaze vyprostit se z toho zatraceného bezpečnostního pásu natrhl sval.

Když se podívali na zdemolovanou helikoptéru, uvědomili si, jaké měli štěstí. Náraz vrtulníku odlomil ocas. Stroj ležel na boku v říčce a chyběl mu rotor. Všude okolo vytékalo palivo, takže byť se Korrellová málem utopila, voda zabránila tomu, aby se stroj vznítil. Poblíž stojící stromy byly osekané, jako by je někdo ostříhal zahradnickými nůžkami, hlína široko daleko rozrytá – zkrátka úplně jiná scenérie, než jakou si Bezos v poklidu užíval jen pár chvilek předtím.

„Bylo to hrozivé. Měli jsme ohromné štěstí,“ řekl později Bezos. „Nemůžu uvěřit, že jsme z toho všichni vyvázli.“

Holland měl od začátku za to, že letět helikoptérou je špatný nápad. Nejen kvůli tomu, že žádnou nikdy neletěl. Nebo proto, že měli namířeno do drsné a izolované oblasti. Holland byl přesvědčený, že nejlepší způsob, jak si prohlédnout pozemek v odlehlé oblasti, je ze hřbetu koně, což byl jeho oblíbený způsob přepravy. „Mnohem lepší představu o krajině si člověk udělá při jízdě na koni než z nějaké zatracené helikoptéry,“ myslel si.

Ale Bezos a jeho právnička měli „hrozně naspěch“, popisoval později Holland. Cesta na koních mohla trvat celé dny. A oni měli jen pár hodin.

Holland tuhle výpravu podnikl jako laskavost pro svého přítele, který byl realitní makléř. Bezos si chtěl pořídit ranč a realitní makléř Hollanda požádal, jestli by mu oblast neukázal. Nebyl nikdo, kdo by znal tamní krajinu líp než on, a Holland mu rád vyhověl. Myslel si, že Bezos, kterému bylo v té době třicet devět let, hledá místo, kde by si o víkendech odpočinul, kde by choval nějaký dobytek a předstíral, že je kovboj. A kde by si možná oživil dětské vzpomínky na léta strávená na dědečkově ranči v jižním Texasu.

Holland ani nevlastnil počítač, natož aby používal internet. „O něm, o Amazonu nebo internetu a o všech těch ostatních věcech jsem nevěděl absolutně nic,“ popisoval později.

Téměř deset let poté, co Bezos opustil svou práci na Wall Street, aby začal prodávat knihy na internetu, se Amazonu začínalo dařit. V lednu 2002 společnost oznámila svůj první čtvrtletní zisk ve výši pěti milionů dolarů. A rostla dál. Ruku v ruce s tím, jak si zákazníci postupně zvykali nakupovat téměř všechno na internetu, společnost rozšířila svou nabídku a už neprodávala pouze knihy, ale také hudbu, hračky, oblečení, kuchyňské potřeby a elektroniku. V roce 2000 Amazon prodal 400 000 výtisků knihy o Harrym Potterovi, která toho roku vyšla. Když o tři roky později vyšlo další pokračování, Harry Potter a Fénixův řád, prodala společnost už 1,4 milionu výtisků.

Amazon vzkvétal ve chvíli, kdy řada dalších společností krachovala, a bezpočet internetových firem padlo za oběť kolapsu burzy.

„Byli jsme svědky velmi radikálního zeštíhlení,“ popisoval analytik situaci pro deník The Washington Post poté, co společnost počátkem roku 2003, pouhých pár měsíců před havárií helikoptéry, oznámila další zisk. „A nyní se na scéně začínají objevovat kolosy.“

Strategií Amazonu byl „rychlý růst“, kdy zákazníky lákal na možnost pohodlného nakupování po internetu a na nízké ceny, kterými se už stihl proslavit. Řada internetových start-upů vyznávala mantru rychlého zbohatnutí, ale Amazon zvolil pomalý a stabilní přístup v podobě nízkých cen a dopravy zdarma, navzdory kritikům tvrdícím, že to nikdy nebude fungovat.

Koncem devadesátých let byla společnost Amazon v nejrůznějších titulcích zesměšňována, týdeník Business Week ji označil za „Amazon.Toast“, zatímco noviny Barron’s ji překřtily na „Amazon.Bomb“ a článek doprovodily nelichotivou fotografií Bezose, který ji ukázal publiku a okomentoval slovy: „Má matka tuhle fotku nesnáší.“

Ale počátkem roku 2003 prodeje společnosti ve všech jejích hlavních segmentech produktů rostly dvoucifernými čísly a Bezos si byl jistý, že postup společnosti je správný. „Funguje to,“ prohlásil. „Je to správná investice a z dlouhodobého hlediska je to v nejlepším zájmu našich akcionářů i zákazníků.“

Konec ukázky

Table of Contents

Obálka

Titulní strana

Přední tiráž

ÚVOD / Touchdown

ČASOVÁ OSA

I. ČÁST – NEMOŽNÉ

1 / Hloupý způsob, jak umřít

II. ČÁST – NEPRAVDĚPODOBNÉ

III. ČÁST – NEVYHNUTELNÉ