J. Kirby

ŘÍKALI MU TYGR Z TULSY

Ukážka z elektronickej knihy

Vydala Moravská Bastei MOBA, s. r. o., Brno

www.mobaknihy.cz

www.facebook.com/moba.cz

Překlad: Marek Pavka

© Moravská Bastei MOBA, s. r. o., 2009

© Bastei-Verlag GmbH & Co., Bergisch Gladbach

ISBN 978-80-243-5684-6

ŘÍKALI MU TYGR Z TULSY

Shattuck jel pomalu k břehu řeky. Vedle mrtvého koně tam klečel muž. Bylo horko. Zdálo se, že muž je na konci svých sil.

Shattuck zastavil svého šedáka.

„Mohu vám pomoct, pane?“

Muž se bleskově otočil. V pravé ruce držel revolver. Zablesklo se a třeskl výstřel. Shattuck se duchapřítomně vrhl stranou…

Druhá kulka se zaryla do země před ním. Shattuck už během pádu tasil remington, než však vypálil, ozvala se z cizincova koltu třetí rána.

Shattuck zařval bolestí. Po kulce mu zůstal šrám na levé straně hrudi. Pálil jako čert.

Se zatnutými zuby namířil protivníkovi na ruku, ničema však právě vyskočil, aby Shattucka dorazil.

Ten pohyb ho stál život.

Kulka, která mu mířila na ruku, ho zasáhla do levé poloviny hrudi a odhodila ho. Revolver mu vypadl z dlaně.

Shattuck vyskočil.

Přiběhl k muži a sklonil se k němu. Na první pohled viděl, že mu už nepomůže. Kulka ho zasáhla do srdce.

Muž upřeně hleděl na nebe.

Shattuck sevřel rty. Nechtěl ho zabít. Ani ho neznal.

Muž však na něho střílel a pravděpodobně by ho i zabil. Šlo mu o jeho koně. Teprve teď si Shattuck uvědomil, že muž byl zřejmě na útěku.

Zamyšleně na něho hleděl. Co teď? Mám ho tu nechat ležet? ptal se.

Nebo ho mám odvléct pod břeh a ten pak strhnout?

Zavrtěl hlavou.

Nemusel si nic vyčítat.

Byla to ryzí sebeobrana.

Přesto se necítil ve své kůži, když mrtvého zvedl a naložil za sedlo plašícího se šedáka. Věděl, jak snadné je dostat se do lapálie.

Nebylo jednoduché šedáka uklidnit. Povedlo se mu to však, vyšvihl se do sedla a začal se brodit přes řeku. Potom zamířil k Tombstone, který musel být vidět již z nejbližšího kopce.

Shattuck vjel do města ze západu.

Okamžitě uviděl houf jezdců, kteří se shromáždili před saloony Crystal Palace a Oriental. Ze všech stran k nim přijížděli další muži. Mluvili jeden přes druhého.

Pak třeskl výstřel a rozhostilo se ticho.

Vysoký, ženský hlas zvolal něco, čemu Shattuck nerozuměl. Na verandě Crystal Palace stál muž s knírem, který energicky gestikuloval.

Shattuck slyšel útržky vět.

Jel blíž.

Viděl, že muž s knírem má na vestě hvězdu.

„Chlapi!“ řekl. „Nemá smysl jet za Wilsonem se stovkou lidí. Slečna Burdettová řekla, že kůň, kterého uloupil, byl velmi vyčerpaný, takže by mohl uběhnout nanejvýš pět mil. Budu ho pronásledovat a přivedu ho zpátky!“

Ozvaly se výkřiky. Muže rozezlilo, že jim chtěl vzít možnost pronásledovat banditu.

Shattuck krátce pohlédl na mrtvého, kterého přivezl.

Marshalova slova vše vysvětlovala.

Muž, kterého zastřelil, musel být onen Wilson, o kterém tu byla řeč.

Shattuck přijel k jezdcům a pokusil se prodrat mezi nimi.

Muži na něho zamračeně hleděli. Většina z nich byli podle všeho horníci. Pak jeden z nich spatřil mrtvého, kterého Shattuck vezl. Nahlas zařval: „Sakra, to je Wilson! Ten cizinec oddělal Wilsona!“

Muži pohlédli na Shattucka.

Ten nedokázal odtrhnout pohled od snědé tváře malé ženy, jež stála vedle vysokého marshala.

Byla krásná. Její pleť byla hebká a bez vrásek, její plné rty se svůdně leskly. Zpod plochého, černého klobouku jí vylézaly zrzavé vlasy. Oči měla zelené.

Shattucka polilo horko, náhle mu vyschlo v ústech. Všiml si jejího jízlivého úsměvu a zmocnil se ho hněv, protože nedokázal utajit svůj obdiv.

Pootočil hlavu a pohlédl na marshala. Připadal mu povědomý. A když muž pozvedl hlavu tak, že okraj klobouku už mu nestínil do tváře, Shattuck si zahvízdl. Wyatt Earp tady v Tombstone? Myslel si, že ještě stále nosí hvězdu v Dodge City v Kansasu.

Kdosi přistoupil k jeho šedákovi, chytil mrtvého za vlasy a zvedl mu hlavu.

„Opravdu, je to Wilson!“ zvolal.

Shattuck sklouzl ze sedla a omotal šedákovu uzdu okolo zábradlí. Schválně při tom nepohlédl na krásnou ženu vedle marshala, protože se obával, že by znovu spatřil její jízlivý úsměv.

Wyatt Earp se pousmál. „Dobrý den, tygře z Tulsy,“ řekl. Earp si tedy na něho vzpomínal.

„Dobrý den, Earpe,“ odpověděl Shattuck. „Co děláte tady v Tombstone?“

Earp pokrčil rameny.

„Rodinné záležitosti,“ řekl. „Moji bratři tu též nosí hvězdu.“ Kývl na mrtvého. „Kde jste k němu přišel?“

„Potkal jsem ho na brodu ve Walnut Gulch,“ řekl Shattuck a krátce pohlédl na ženu, která si ho prohlížela s vážným výrazem ve tváři. „Jeho kůň se zhroutil. Byl mrtvý. Myslel jsem, že je na konci svých sil, a chtěl jsem mu pomoct, ale naráz se na mě vrhl a začal střílet jako šílenec.“

„A vy jste se bránil a zastřelil ho, že?“ zeptala se žena.

Shattuck na ni pohlédl a lehce přikývl.

„Mířil jsem mu na ruku,“ chraplavě řekl, „jenže se na poslední chvíli pohnul a tak jsem ho zasáhl do srdce.“

Žena se usmála.

„Nemusíte se omlouvat, pane,“ odvětila. „Jsem vám vděčná, že jste Wilsona zastřelil. Byl to zločinec. Podvedl mě o více než sto tisíc dolarů. Doufám, že jste u něho našel sedlové brašny s penězi.“

Shattuck na ni pohlédl.

A všiml si i číhavého výrazu v Earpových tmavých očích.

Pomalu zavrtěl hlavou.

„O jeho sedlo a sedlové brašny jsem se nestaral,“ řekl a nedokázal zabránit tomu, že jeho hlas zněl nejistě.

„Pak sedlové brašny ještě leží u brodu?“ vyděšeně zvolala.

Shattuck ještě ani nestačil přikývnout, když seskočila z verandy a vykřikla na nějakého Manuela.

Jeden Mexičan, patrně onen Manuel, jí přivedl krásnou vranou klisnu se stříbrem zdobeným postrojem.

Žena se elegantně vyšvihla do sedla, otočila klisnu a vydala se po Allen Street na západ. Jezdci zaječeli, pobídli koně a vydali se za ní.

Wyatt Earp kývl na dva muže na chodníku.

„Odneste Wilsona k funebrákovi,“ řekl. Pohlédl na Shattucka a dodal: „A pošlete doktora Mulhalla do Crystal Palace, ať ošetří Tygra z Tulsy.“

Shattuck se usmál, když viděl vytřeštěné oči přítomných.

Pak ho Earp odvedl do saloonu.

Whisky ho pálila v žaludku.

Shattuck by rád něco pojedl, ale Earp měl za to, že na to je ještě dost času.

„Už dlouho jsem o vás neslyšel, Tulso,“ řekl marshal a hodil do sebe už pátou whisky. „To jste už přestal boxovat? Můj Bože, když jen pomyslím na váš duel s Bulldog Hayesem před dvěma lety ve Wichitě! Dvacet sedm kol! Nikdo nevěřil, že uspějete. To byla ale rána, když jste ho nakonec poslal k zemi! Když Hayes letěl vzduchem, mysleli jsme si, že jste mu urazil hlavu!“

Shattuck se usmál. To byly staré věci, na které už téměř zapomněl. Ano, tehdy byl ve výjimečné formě. Porážel všechny. Na jeho rychlost a přesné, tvrdé údery nikdo neměl. A vydělal si boxem spoustu peněz.

Při té vzpomínce se ho zmocnil hněv.

Tehdy myslel jen na box. Obchody přenechával druhým.

Jeho manažerem byl Tex Sullivan. To on uzavíral smlouvy, on rozhodoval, kde a proti komu bude boxovat. A investoval jeho peníze, aby se množily jako bílé myši. To byl Sullivanův oblíbený výraz.

Jednoho dne však prohnaný fešák Sullivan beze stopy zmizel. Po souboji v New Orleans proti Cannonball Bradymu ho Shattuck marně hledal v hotelu. Tři dny na něho čekal. Přemýšlel o tom, co všechno se mu mohlo stát. Pak šel s papíry, které mu Sullivan dal, do banky.

Lidé tam se mu vysmáli, když tvrdil, že na účtu musí mít víc než 100 000 dolarů.

Řekli mu, že tam nikdy neměl víc než sto dolarů.

Shattuckovi to trvalo několik dalších dnů, než pochopil, že Tex Sullivan ho podvedl. Teprve postupně si uvědomil, že Sullivan si žil na vysoké noze. Měl spoustu přítelkyň, kterým dával drahé dárky. Po každém duelu pořádal večírky.

Utrácel ve velkém stylu.

Jeho, Shattuckovy, peníze.

Šok byl příliš silný.

Shattuck, Tygr z Tulsy, tehdy pověsil boxerské rukavice na hřebík. Jednomu muži, který se mu nabídl, že mu bude dělat manažera, dal takovou ránu pěstí, že se probral až za dva dny.

Od té doby uplynulo více než půl roku.

A celou dobu hledal Texe Sullivana.

Ze začátku si myslel, že to bude jednoduché. Sullivan byl totiž člověk, který potřeboval obdiv druhých. Přátele si kupoval penězi.

Shattuck měl za to, že o něm brzy uslyší. Jenže Tex Sullivan se očividně někde ukryl. Možná měl z Shattucka takový strach, že se proti své přirozenosti držel zpátky.

Před dvěma týdny pak Shattuck konečně uslyšel o muži, který se jmenoval Sullivan a který prý v Tombstone v Arizoně obchodoval se stříbrem.

Shattuck si nedělal velké naděje, chtěl to však zkusit. Znal Tombstone z dřívějška, z dob, kdy ještě nespolupracoval se Sullivanem. Měl to být poslední pokus. Kdyby Sullivana nenašel ani tam, chtěl hledání vzdát a začít znovu. Co, to ještě nevěděl. Každopádně už nemínil boxovat. Měl těch čachrů okolo boxu plné zuby.

„Sem do Tombstone chodí zprávy z okolního světa s velkým zpožděním,“ řekl Wyatt Earp. „Koho jste porazil naposledy, Tulso?“

„Cannonballa Hayese,“ přidušeně řekl Shattuck.

„V New Orleans?“ zeptal se překvapený Earp. „To už je půl roku, ne?“

Zachmuřený Shattuck přikývl.

„Od té doby jste už s nikým neboxoval?“ Earp tomu nechtěl věřit.

„Ne,“ řekl Shattuck. Neměl chuť to Earpovi vysvětlovat. Proto obrátil list. „Kdo byla ta žena, která předtím stála vedle vás, marshale?“

Wyatt Earp se pousmál a nalil si už šestou whisky.

„Slečna Luana Burdettová,“ řekl. „Krásná, že ano? Krásná a bohatá. Je majitelkou dolu Lucky Cuss. Wilson, muž, kterého jste zastřelil, byl její účetní. Prý zpronevěřil spoustu peněz a stál za přepadením posla, který vezl více než sto tisíc dolarů.“

Shattuck se pokusil vybavit si vzpomínku na brod ve Walnut Gulch. Nevzpomínal si na to, že by tam viděl sedlové brašny. Že by Wilsonova hnědá klisna ležela na nich?

Zavrtěl hlavou.

Wilson chtěl uprchnout. Začal střílet, teprve když viděl, že valacha nedokáže zkrotit. Wilson by se určitě choval jinak, kdyby měl v sedlových brašnách 100 000 dolarů.

„Žádné sedlové brašny jsem u Wilsona neviděl,“ řekl.

Marshal si ho prohlížel.

Čišel z něho chlad a Shattuck se necítil ve své kůži.

„To budete mít těžkosti se slečnou Burdettovou, Tulso,“ řekl Earp.

Shattuck na něho pohlédl.

„A s vámi?“ zeptal se.

Wyatt Earp pokrčil rameny.

„Proč bych měl o vašich slovech pochybovat, Tulso?“ řekl, jako by mu do toho nic nebylo. „Nevypadáte jako někdo, kdo uloupil sto tisíc dolarů a zabil kvůli nim člověka.“

„Díky, marshale,“ sarkasticky opáčil Shattuck.

Ne, nikdy by nikoho neokradl. Nebyl jako Tex Sullivan, který žil na jeho účet.

Rychle do sebe hodil whisky.

Viděl, jak Wyatt Earp zvedl hlavu.

Potom uslyšel dusot, který se rychle přibližoval.

Vrhla se na něho jako puma, která brání svá mláďata.

Shattuck vyděšeně vyskočil. Byl to zkušený, mnoha souboji zocelený muž, ale jak se bránit proti malým pěstím ženy nevěděl.

Proběhla kolem Wyatta Earpa a nyní Shattuckovi bušila do hrudi.

Shattuck pohlédl na Earpa a v očích měl prosbu o pomoc.

Marshal se usmál, nejistě vstal a postavil se mezi Shattucka a malou ženu.

„Wilson u sebe ty peníze neměl, slečno Burdettová,“ řekl.

„To vím, marshale!“ vyhrkla. „Vzal si je on!“

Shattuck zavrtěl hlavou.

„Wilson u sebe žádné sedlové brašny neměl, slečno Burdettová,“ chraplavě řekl. „A já v životě nikomu neukradl ani dolar.“

Pomalu se uklidnila. Když zuřila, byla ještě krásnější.

Shattuck cítil podivný neklid, když pohlédl do jejích zelených očí. Náhle se ho zmocnil chtíč, jaký už dlouho nezažil.

„Doufám za vás, že mluvíte pravdu, pane Tulso,“ ostře řekla. „Ujišťuji vás, že umím být velmi nepříjemná, když se mě někdo pokusí podvést. Wilson může mluvit o štěstí, že jste ho zastřelil. Já bych se na něm vyřádila jinak!“

Nelíbilo se mu, co řekla, rychle však na to zapomněl, když se otočila a šla ven. Měla na sobě přiléhavé kalhoty. Musel polknout, když viděl, jak se jí houpou boky.

„Je jako oheň,“ řekl Wyatt Earp.

Shattuck se otočil a pohlédl na marshala. Earp měl matné oči.

„Před půlrokem si všichni v Tombstone mysleli, že žádný muž ji nedokáže zkrotit.“

„A pak?“ chraplavě se zeptal Shattuck. „Pak přišel někdo, kdo to dokázal?“

Earp přikývl.

„A jak!“ řekl. „Tex Sullivan se na ni vrhl jako hurikán. Netrvalo to ani dva dny a byl králem její ložnice.“

Shattuck zkameněl.

To jméno na něho mělo účinek rány kladivem.

Sullivan!

Vzpomněl si na to, že v Santa Fe mu řekli, že nějaký Sullivan obchoduje se stříbrem. Onen muž neznal ani jeho křestní jméno. Jistě, v Americe bylo Sullivanů víc, ale to, co mu vyprávěl Wyatt Earp, přesně sedělo na podvodníka Texe Sullivana.

Shattuck si olízl rty a zatnul pěsti. Při tom mu zbělaly klouby.

„Tex Sullivan?“ zeptal se. „Jak vypadá, marshale?“

Earp se usmál. Zdálo se, že si nevšiml toho, co se stalo s Shattuckem.

„Je to fešák,“ řekl. „Blond vlasy, modré oči, tělo jako Adonis a úsměv, kterým dokáže dobýt srdce každé ženy.“

To je on, pomyslel si Shattuck.

Ruce se mu lehce chvěly, když si naléval do sklenice. Pak ji na ex vypil.

Můj Bože, pomyslel si, jsem konečně u cíle?

Myslel na to, jak v uplynulých měsících snil o tom, jak Sullivana rozsápá.

„Kde toho Sullivana najdu, marshale?“ chraplavě se zeptal.

Earp na něho upřeně hleděl. Ta otázka se mu nelíbila.

„Co od něho chcete?“ nedůvěřivě se zeptal.

Shattuck se usmál.

„Možná jeho přítelkyni, Earpe,“ řekl.

Wyatt Earp pomalu zavrtěl hlavou. „To bych vám nedoporučoval, Shattucku,“ řekl. „Sullivan má zatraceně rychlý kolt. Krom toho má několik kumpánů, se kterými nejsou žerty. Už jste někdy slyšel o Johnnym Ringovi?“

Shattuck zavrtěl hlavou.

„To mě nezajímá,“ zamumlal. „Ta věc se týká jen mě a Sullivana.“

Marshal pokrčil rameny.

„Je to vaše věc, Tulso,“ lhostejně řekl. „Dám vám ale radu: jděte Sullivanovi z cesty. Jinak si můžete rovnou u truhláře objednat rakev. Woodrow má totiž spoustu práce.“

Shattuck mu neodpověděl.

Earp nemohl vědět, jak jím cloumá zlost.

Byl rozhodnut Sullivana potrestat. Ten dandy mu ukradl peníze, se kterými se chtěl zajistit na stáří.

„Takže vy mi nechcete říct, kde Sullivana najdu, marshale?“ zabručel.

„Pro mě za mě si dělejte, co chcete, Tulso. Tex Sullivan touto dobou většinou pobývá v herně Campbell and Hatch´s Pool Hall, kde hrává kulečník s přáteli.“

„Díky, Earpe,“ zamumlal Shattuck, postavil svou sklenici na stůl a otočil se.

„Položím vám květiny na hrob, Tulso,“ zabrblal Wyatt Earp a napil se z láhve.

U dveří Shattuck potkal muže, který se nápadně podobal marshalovi. I on měl na hrudi hvězdu a zdobil ho knír. Prošel kolem něho.

Shattuck se otočil a viděl, jak muž Earpovi mluví do duše. Pak ho chytil pod paže a odvlekl ho z židle.

Shattuck se usmál. Zdálo se, že Wyatt Earp si rád přihne. A to pro někoho, koho živil rychlý kolt, nebylo dobré.

Otevřel lítací dveře a šel k herně Campbell and Hatch´s Pool Hall, která stála jenom dvacet yardů odtud.

Pouze krátce pomyslel na Earpovo varování.

Ne, teď už mě nezastaví ani deset pistolníků, řekl si.

Tex mě vlastně musel vidět, když jsem šel kolem, pomyslel si Shattuck. Je zvláštní, že se nestará o rozruch, který vyvolali lidé před Crystal Palace. Musí ho přece zajímat, zda jeho přítelkyně Luana Burdettová dostane své uloupené peníze zpátky nebo ne.

Shattuck zavrtěl hlavou.

To byla Sullivanova věc. Pro něho, pro Shattucka, teď bylo důležité jen to, aby Sullivana potrestal. To, že ze svých peněz neuvidí ani cent, mu bylo už dávno jasné.

Chvíli zůstal stát před pestrými okny herny a zhluboka dýchal. Myslel na to, že před několika týdny už chtěl hledání vzdát. A ptal se, zda mu hněv vůči Sullivanovi neotrávil život. Pravděpodobně by hledání už dávno vzdal, kdyby nepotkal onoho muže v Santa Fe. Hleděl dovnitř, ale ve skutečnosti viděl něco jiného.

Co vlastně budu mít z toho, když mu půjdu po krku, pomyslel si. Peníze určitě nemá.

Shattuck se náhle zašklebil.

Ne, Sullivan z toho nesmí vyjít jen tak.

Je to chladnokrevný ničema, kterého nezajímají potřeby, city a tužby druhých. Toho vždycky zajímal jen jeden jediný člověk – on sám.

Shattuck už nedokázal potlačit hněv, který se ho zmocňoval. A ani ho potlačit nechtěl.

Sáhl po klice a otevřel dveře.

Vevnitř byl vzduch prosycen tabákem. Jeho obláčky se převalovaly pod stropem.

Shattuck na chvíli vůbec nic neviděl.

Zavřel za sebou dveře a několikrát přivřel oči.

Před ním vlevo byl mahagonový pult, za ním velké zrcadlo a láhve v regálech. Sál byl osvětlen lustrem.

Shattuck viděl, že si ho prohlíží obtloustlý barman.

Očividně neměl co na práci, protože muže, kteří seděli v zadní části sálu, obsluhovaly dvě dívky.

Shattuck viděl tři kulečníkové stoly, okolo nichž stáli muži. Jedna z číšnic, která šla k baru, si ho se zájmem změřila pohledem, nic však neřekla.

Shattuck chtěl jít dál, aby si mohl prohlédnout muže u kulečníkových stolů.

Tu uslyšel vysoký mužský smích, který dokázal otevřít srdce lidí.

Polil ho studený pot a zarazil se. Ten smích mu zněl v hlavě jako zvonění.

Už půl roku ho neslyšel. A půl roku ho tento smích trýznil ve snech.

Shattuck si vůbec neuvědomil, že nahlas zasténal.

Číšnice přišla k němu a zeptala se: „Mohu pro vás něco udělat, pane? Není vám dobře?“

Shattuck na ni pohlédl a zavrtěl hlavou. Pokusil se usmát.

„Všechno je v pořádku, slečno,“ zamumlal. Prošel kolem ní.

Nad kulečníkovými stoly visely lampy, které svítily pouze na stoly. Svit lustru zde byl slabý, takže zde panovalo přítmí, které ještě zesiloval hustý tabákový dým.

Shattuck viděl, že mezi muži je jedna žena. Opírala se o vysokého, hubeného chlápka, který si párátkem rýpal mezi zuby.

Hubeňour na něho na chvíli pohlédl. Bylo to, jako by ho propaloval pohledem. Potom se však jeho pozornost upřela na hráče, který byl zády otočen k Shattuckovi a v ruce držel tágo.

Sklonil se ke stolu a šťouchl do koule.

Rozhostilo se ticho, do kterého se ozývalo ťukání slonovinových koulí.

Muži u stolu začali tleskat.

„Úžasné, Texi!“ zvolala žena a zatleskala.

Muž s tágem se narovnal a rozesmál se.

Shattuck viděl jeho blond vlasy.

„Nu, přátelé,“ vesele řekl. „Kdo mě napodobí?“

Shattuckovi se stáhlo hrdlo.

Bylo to, jako by byl přivázaný ke šňůře, za kterou ho někdo přitahoval k tomu stolu.

Dva kroky za Texem Sullivanem se zastavil a chladným hlasem, který udivil i jeho samotného, řekl: „To bylo pěkné, Texi. Ale když mi podáš tágo, tak ti ukážu, jak se hraje kulečník.“

U stolu se rozhostilo ticho.

Shattuck, který hleděl Sullivanovi na krk, měl pocit, že se dandymu zježily chlupy na krku.

Hubeňour na něho hleděl světlýma, chladnýma očima.

Shatuckovi neušlo to, jak trhl rukou k pažbě koltu. To ho však nezajímalo.

Trvalo to téměř minutu, než se Tex Sullivan otočil.

Jeho modré oči vypadají ještě stále tak poctivě, udiveně si pomyslel.

Tex Sullivan se usmál.

Shattuck mu v první chvíli chtěl ten úsměv opětovat, ale potom se mu vybavily vzpomínky na uplynulý půlrok. Nechtěl dopustit, aby ho znovu převezl.

Sullivan mu podal tágo.

V jeho hlasu ani v jeho pohledu nebyla sebemenší stopa strachu.

„Ahoj, Tulso,“ tiše řekl. „Kdybych věděl, že jsi tady, nemluvil bych tak sebevědomě.“

Ano, pomyslel si zachmuřený Shattuck, sebevědomé řeči, to jsi celý ty.

Nic však neřekl. Se sevřenými rty vzal tágo a přistoupil ke stolu, když Sullivan odstoupil stranou.

Neušlo mu, jak si Sullivan vyměnil pohled s hubeňourem. Muž přivřel oči a sevřel pažbu koltu.

Žena se usmála na Shattucka.

Nebyla to žádná krasavice. Její tvář byla široká, měla velký nos zarudlý od alkoholu a byla korpulentní. Ve srovnání s Luanou Burdettovou by neobstála. Možná to však vyrovnávaly jiné kvality.

Shattuck se soustředil na kulečníkový stůl. Naposledy hrál právě před půl rokem, v New Orleans s Texem Sullivanem. Cit se mu však okamžitě vrátil do prstů.

Koule si prohlížel jenom krátce.

„Devítka vpravo doprostřed a desítka vlevo dozadu,“ řekl.

Žena se zachechtala.

Tex Sullivan nic neřekl.

Shattuck si protáhl tágo mezi prsty levé ruky a krátce si pohledem měřil dráhu koule. Pak lehce šťouchl. Bílá koule se devítky jenom lehce dotkla a potom narazila do desítky, která zamířila do zadní levé díry. O pár zlomků vteřiny později se devítka skulila do pravé díry uprostřed.

Žena se už nesmála.

Tex Sullivan se usmál.

„Dvanáctka vepředu,“ řekl Shattuck.

Koule putovala do označené díry.

Až na ťukání koulí panovalo naprosté ticho. Teprve když černá osmička zapadla do díry, muži zasténali.

Nikdo však netleskal.

Shattuck se pomalu otočil k Texu Sullivanovi.

Ten se přátelsky usmál, Shattuckovi však neuniklo, jak mu cuklo v koutku úst.

Věděl, co to znamená.

Sullivan byl rozrušený. Hlavou se mu honily myšlenky a hledal východisko.

Shattuck ho znal dost dobře na to, aby věděl, co je oním východiskem. Vyčkával.

Sullivan rychle pohlédl za něho a takřka neznatelně kývl.

Shattuck reagoval s rychlostí divoké kočky.

Tágo zasvištělo vzduchem a udeřilo hubeňoura, jenž již povytáhl revolver z pouzdra, do ruky. Tágo se při tom rozbilo.

Hubeňour vykřikl. Žena začala ječet.

Shattuck viděl, že se Tex Sullivan chce vytratit. Proto ho bleskově chytil za klopu saka. Látka se párala, Sullivanovi se však nepodařilo uniknout.

Shattuck jím smýkl proti stolu a pravou pěstí udeřil hubeňoura do ramene. Hubeňour letěl proti zdi, narazil do ní, obrátil oči v sloup a svezl se na podlahu.

Obtloustlá žena se rozběhla k němu.

Shattuck okamžitě přiskočil k ostatním, ještě než mohli zasáhnout do boje. Rozmáchl se a tři z nich poslal k zemi, než ostatní pochopili, že před sebou mají skutečné eso. Klopýtali jeden přes druhého, když se klidili pryč.

Tex Sullivan mu doslova visel v levé ruce. Nebránil se, protože věděl, že na Shattucka nemá. Snažil se jenom zůstat na nohou.

Místnost, v níž stály kulečníkové stoly, se náhle vyprázdnila.

Muži se stáhli k baru.

Jeden z nich vytáhl revolver.

Shattuck postavil Texe před sebe a zabručel na muže s koltem: „Tak dělej, střílej! Tento parchant si zaslouží jízdenku do pekla!“

Sullivan mával rukama.

„Pošli je pryč, Texi!“ procedil Shattuck mezi zuby. „Chci mluvit jenom s tebou!“ Chytil Sullivana za límec a otočil ho, aby se mohl podívat na své kumpány.

Jedno kývnutí stačilo.

Muži se otočili a zmizeli.

Barman dal ruce pod pult, ale Sullivan jenom zavrtěl hlavou a barman brokovnici zase pustil.

Tu Shattuck za sebou uslyšel láteření oné tělnaté ženy.

Ohlédl se.

Klečela vedle hubeňoura, který se ještě stále neprobral, a zachmuřeně hleděla na Shattucka.

„Za to vás oddělám!“ vyhrkla. „Johnnyho Ringa nikdo jen tak bít nebude!“

„Odvlečte ho ven, madam!“ vyhrkl Shattuck. „Barman vám pomůže. A pak mě nechte o samotě, rozumíte?“

Pomalu vstala a zapřela si ruce o boky.

„Co si to vlastně namlouváš, ty hromotluku?“ vykřikla. „Texi, kdo je ten grázl, který tu vyvádí jako opilý Apač?“

Tex se pousmál.

„Shattuck, Tygr z Tulsy, můj nejlepší přítel,“ hlesl. „Nech nás o samotě, Big Nose. Musíme něco prodebatovat.“

Shattuck byl překvapený. To že je Kate Elderová, přítelkyně doktora Hollidaye z dob, kdy žil v Kansasu, pomyslel si. Velmi se změnila, a to ne zrovna k dobrému.

Big Nose Kate nechtěla Texovým slovům věřit. Pak však prošla okolo Shattucka a opustila hernu, aniž by se starala o omráčeného Johnnyho Ringa.

Barman a obě číšnice nevěděli, co mají dělat. Hleděli na Shattucka.

„Zmizte!“ vyhrkl. „Ten pistolník tu klidně může zůstat ležet!“ Nemusel jim to říkat dvakrát.

Shattuck strkal Sullivana před sebou.

„Zamkni dveře, Texi,“ řekl. „Rád bych se vyhnul dalším potížím.“

Tex Sullivan vrávoral. Když se vzpamatoval, šel ke dveřím. Chvíli jako by přemýšlel, zda by neměl uprchnout, ale potom si řekl, že jeho šance jsou nulové.

Zamknul dveře a vrátil se k Shattuckovi, který se posadil k malému, kulatému stolu tak, že viděl na omráčeného Johnnyho Ringa.

„Posaď se, Texi,“ chladně řekl.

Sullivan se pokusil o svůj bezelstný úsměv, teď to však nebylo tak snadné.

„Sakra, Tulso…,“ začal, ale Shattuck ho nenechal domluvit.

„Drž hubu, Texi. Budeš mluvit jenom, když se tě na něco zeptám, je ti to jasné? Vím, že to možná nepochopíš, ale mysli na to, že jsem posledního půl roku byl poměrně nervózní a že mi snadno může ustřelit pěst, když se mi něco nebude líbit.“

Sullivan sevřel rty, shrábl si vlasy z čela a upravil si roztržené sako.

Bylo vidět, jak je rozpačitý.

Shattuck si všiml, že je silně rozrušený. Hlavou se mu honily myšlenky a Shattuck věděl, že mu nesmí dát čas na to, aby si vymyslel nějakou výmluvu.

„V posledních měsících jsem měl dost času na to, abych spočítal, kolik jsem vydělal boxem,“ tiše řekl. „Přišel jsem na částku dvě stě osmdesát tisíc, Texi.“

Sullivan chtěl vstát.

„Sakra, Tulso…,“ vyhrkl.

Shattuck ho umlčel gestem.

„Sám vím, že jsme měli spoustu výdajů za trénink, sparingpartnery, hotely a tak dál. Naštěstí jsi vždycky trval na tom, že budu dostávat netto gáži, takže nám berňák nemohl dělat problémy. Jenže i když se odečtou všechny náklady, zůstává pořád velká částka. Jsem tady proto, abych ji zkasíroval, Texi. Ale protože jsem za posledního půl roku hodně přemýšlel, vím, že ty peníze pravděpodobně nemáš. Pro tento případ jsem si předsevzal ti zdemolovat ten tvůj ksichtík tak, aby se na tebe v budoucnu žádné děvče neodvážilo podívat.“

Sullivan byl bledý jako stěna. Začaly se mu chvět ruce, které měl položené na stole.

Shattuck s uspokojením viděl, že Sullivan jeho slova bere vážně.

Možná jsem mu měl jednu vrazit už dřív, pomyslel si.

„Tulso, musíš mi dát možnost…“

Shattuck ho chytil za klopu saka.

„Kolik mi můžeš vrátit, Texi?“ zavrčel.

„Poslouchej, Tulso…“

„Kolik, Texi?“

Sullivan sevřel rty a pohlédl na něho. V jeho modrých očích byl vzdor.

„To jsem si myslel, Texi,“ řekl Shattuck. „Jen škoda toho tvého fešáckého ksichtu.“

Sullivan se pokusil vyskočit.

Klopa se utrhla, Sullivan zavrávoral, spadl a převrhl při tom židli.

Shattuck okamžitě vstal a obešel stůl. Než se Sullivan mohl posbírat ze země, držel ho Shattuck za límec.

Koniec ukážky

Table of Contents

Úvod

Povídka