Emma Chaseová

Zaskočený

Ukážka z elektronickej knihy

Dielo je autorsky chránené. Všetky práva, najmä rozmnožovať a rozširovať, rovnako ako právo prekladu sú vyhradené. Žiadna časť tohto diela sa nesmie bez písomného súhlasu majiteľa autorských práv reprodukovať, spracovávať, rozmnožovať alebo rozširovať vo forme fotokópií, mikrofilmov alebo iných metód použitia elektronických systémov ukladania do pamäte.

Táto kniha je fikcia. Všetky postavy, mená, charaktery, miesta a udalosti sú dielom autorkinej fantázie a akákoľvek podobnosť so skutočnými osobami, žijúcimi alebo mŕtvymi, s obchodnými záležitosťami, udalosťami alebo miestami je celkom náhodná.

Emma Chaseová: Zaskočený

Z anglického originálu Twisted, ktorý vydalo vydavateľstvo Gallery Books,

A Division of Simon & Schuster, Inc., New York, USA.

Copyright © 2014 by Emma Chase

All rights reserved

Všetky práva vyhradené

Translation © Miriam Ghaniová 2020

Redakčne upravila: Tatiana Žáryová

Cover design © Black Kat Design

Jacket photo © Shutterstock Inc.

Author’s photo © Glamour Shots

Sadzba a zalomenie: Samuel Ryba

Tlač: FINIDR, s.r.o., Český Těšín, Česká republika

Vydal AKTUELL vydavateľstvo, s. r. o., Bratislava, Slovenská republika

Slovak edition © AKTUELL 2020

ISBN: 978-80-89873-19-7

Vytvorenie elektronickej verzie Dibuk, s. r. o., 2020

Zaľúbiť sa je ľahké, ťažšie je zostať zaľúbený.

Venujem všetkým, ktorí zostali zaľúbení.

POĎAKOVANIE

Ďakujem najlepšej agentke, akú môže spisovateľ mať, Amy Tannenbaumovej a celému tímu Agentúry Jane Rotrosenovej. Nikdy sa vám dosť nepoďakujem za podporu a cenné rady. Ďakujem aj úžasnej editorke Nicki Nudingovej a všetkým z Gallery Books vrátane Kristin a Jules, za ich nadšenie a horlivosť. Ďakujem úžasnej Enn Bocciovej za to, že vždy vie, čo povedať, že do všetkého ide vždy naplno. Moja vďaka patrí každému z mojich priateľov na internete aj blogerkám, ktoré si obľúbili Drewa Evansa a Kate Brooksovú a pomáhajú ich propagovať.

Ďakujem všetkým svojim čitateľom za to, že moje postavy pochopili, že si ich obľúbili a užívajú si s nimi toľko zábavy ako ja, keď o nich píšem.

Okrem toho ďakujem svojmu úžasnému manželovi a dvom krásnym deťom. Ďakujem vám za trpezlivosť, lásku, podporu, za to, že mám každý deň dôvod usmievať sa.

PROLÓG

Ženy majú veľmi jemné hranice.

Puritánka.

Prostitútka.

Cundra.

Matrac.

Keď chcete svojmu okoliu ukázať, aká ste, neustále pritom balansujete na hraniciach. A to je únavné. Niektoré ženy sa však dokážu nad akékoľvek hranice občas povzniesť. Majú výhovorku, vďaka ktorej môžu povedať, čo si naozaj myslia, ktorá im dovolí zabudnúť, hoci dobre vedia, že by tak konať nemali, a ktorá ich nenúti odolávať všetkým nechutným predstavám, a pritom sa vôbec nezačervenajú.

Alkohol.

Ten ženám dodáva odvahu rozprávať vulgárne, dovoľuje im, aby si domov odviedli napríklad barmana.

To je ich alibi. Ich zásterka.

Neboli ste to v skutočnosti vy, boli ste pod vplyvom Kapitána Morgana alebo vodky Smirnoff.

Ja však alkohol tolerujem v dosť vysokej dávke. Bohužiaľ.

A to je nanič.

Kým som chodila s Billym, nikdy sa mu nepodarilo poriadne ma opiť. Ani raz. Možno preto, že som alkohol ochutnala veľmi mladá. Možno som sa taká narodila.

Tak či onak, trvá mi dlho, kým naozaj dostanem náladu, a ešte oveľa dlhšie, kým sa ma zmocní.

Preto som v minulosti dávala prednosť tráve.

Áno, počuli ste dobre. Kate Brooksová, obyčajná hulička. Mohla by som si podať ruku so skupinou Grateful Dead. Aj potetovať som sa dala len pod vplyvom marišky.

Lenže tie časy už dávno pominuli. Keď som začala chodiť na ekonomickú školu, uvedomila som si, že by mohlo byť veľmi nepríjemné, keby ma obvinili z nelegálneho prechovávania omamných látok.

Takže teraz užívam len legálne drogy. Najčastejšie víno.

S Drewom si doprajeme alkohol každý večer, aby sme sa trochu uvoľnili. Raz za týždeň máme akési rande. Zvláštny večer, keď spolu varíme. Drew má veľmi rád fajitas. Popíjame, rozprávame sa, potom si dáme ešte kvapku navyše.

Lenže dnes sme to s alkoholom trochu prehnali. Hoci nie som opitá, neviem si ovládať údy. Som uvoľnená a zábrany sú preč.

Zbystrili ste pozornosť? Super.

Otvorte si okno, dámy a páni, bude tu poriadne horúco.

Ležíme v posteli.

Ja ležím na chrbte a Drew medzi mojimi nohami.

Skôr tam má teda tvár.

„Milujem tvoju pučku.“

Zastonám a on svoje slová dokáže činom. Ide mu to výborne.

„Mohol by som tu aj bývať.“

Zrýchli tempo a skôr, ako by som na to niečo povedala, chytím ho za vlasy a vykríknem jeho meno.

O chvíľu sa uškrnie a posunie sa vyššie. Ruky aj nohy mám ťažké od vína aj od orgazmu. Zastiera ma príjemná hmla, som malátna a pripadám si ako vo sne.

Potom sa bozkávame. Telom mi prejde teplo ako elektrický prúd, a to ma vráti do skutočnosti.

Uvedomujem si, že je to skutočnosť.

Odlepím pery od jeho úst a šepnem (odvahu mi dodáva predsa alkohol): „Drew, vieš... chcem niečo vyskúšať.“

Zbystrí pozornosť. „Čo také?“ opýta sa a jazykom mi láska bradavku.

Zahryznem si do spodnej pery. „Niečo nové.“

Zdvihne hlavu, ale viečka mu klesajú. „Novinky mám rád.“

Zachichocem sa a trochu ho odstrčím. Potom vstanem a prejdem k bielizníku, lenže cestou narazím do nočného stolíka.

„Počkaj.“

Otvorím hornú zásuvku a vyberiem z nej dvoje pút. Dostala ich Delores na rozlúčke so slobodou, ale jedny už mala doma.

Viac sa nepýtajte.

Rozkrútim jedny na prste. Kráčam zvodne, krútim pritom bokmi, ale až tak dobre mi to na desaťcentimetrových podpätkoch nejde. Len sa znova sama na sebe zachichocem.

Drew si kľakne. Tvári sa ako hladný lev, ktorý civie na šťavnatý kus mäsa.

Načiahne ruku, aby mi vzal putá, ale ja mu ich nedám.

„Na chrbát!“ prikážem mu.

Presne viem, čo si myslí. Počujete to aj vy?

„Hm... takže to bude podľa Kate? Zaujímavé.“

Ľahne si na chrbát a ruky vzpaží k záhlaviu postele. Nasadím mu putá na obe zápästia a zacvaknem.

Cvak.

Cvak.

Skúsi nimi myknúť, ale sú pevné. Ja stojím pri posteli a kochám sa jeho nahou krásou. Hm, nádherný Drew Evans.

Naozaj je úžasný.

„Tak čo, pohneme sa ďalej, alebo budeš na mňa len hľadieť?“

Pozriem mu do očí. Tvári sa vyzývavo, ako keby ma chcel posúriť, aby som konečne začala.

Pravdaže začnem, a s chuťou. Nepochybujte o mne.

Hrdo zdvihnem bradu a rukami mu roztvorím stehná. Pomaly mu hladkám a masírujem miešok. Potom jednou rukou zovriem stojaceho vtáka (tak sa mu to páči) a niekoľkokrát ho poriadne stisnem.

Drew začne rýchlejšie dýchať.

Zaujímavé.

Skôr ako sa ma na to opýtate, odpoviem nie. Nebola som taká. Takáto smelá a dobrodružná.

Keď som bola s Billym, mali sme dve úrovne sexu, ak sa môžem tak vyjadriť: nesmelú a všednú. Váhavú a rutinnú. A tak sme zostali až do konca. Až pri Drewovi som si uvedomila, že sme sa s Billym poriadne krotili.

V sexe. Aj v živote.

Aj by sme boli zostali navždy iba Kate a Billy. Nezrelí, závislí. Navždy mladí ako vo filme o fontáne večnej mladosti.

Lenže potom sa v mojom živote objavil Drew a tá priama, náročná a môžem povedať, že aj nadržaná žena, ktorá sa vo mne skrývala celé desaťročia, sa konečne predrala von. Teda aspoň v posteli.

V jeho posteli.

Prehnem sa, vystrčím zadok a vezmem mu ho do úst. Drew sa mykne. Dosť som pila, takže to vo mne potlačilo reflex napínania na vracanie, lebo mu ho vezmem do úst celý.

Ide mi to.

Štyrikrát, päťkrát, šesťkrát. Zdvihnem zrak a pritom mu ho ďalej fajčím. Muži to zbožňujú. Nepýtajte sa ma prečo, lebo sama neviem.

„Páči sa ti, keď ti ho fajčím, Drew?“

Má rád, keď sa pred ním vyjadrujem oplzlo. Vlastne Drew má rád takmer všetko.

Prevráti oči. „Pravdaže.“

Zapojím do práce aj jazyk.

Drew fučí. „Bože, zlatko, mohla by si sa stať učiteľkou fajčenia.“

To by bolo skvelé. Mali by sme napríklad lekciu Úvod do lízania vtáka.

Sme spolu už takmer dva roky, a tak veľmi dobre poznám Drewovo telo. Keď začne dvíhať boky a zatínať prsty, viem, že je už takmer na vrchole. Stoná a odfrkuje, až sa takmer vzdám svojho plánu.

Ale neurobím to.

Odtiahnem sa v poslednej chvíli, tesne pred jeho vyvrcholením. Vystriem sa. Drew má zatvorené oči a čaká na výbuch, ktorý však neprichádza.

Potom otvorí oči a vystrašene sa na mňa pozrie.

Uškrniem sa. Mám pocit, že mám v rukách obrovskú moc.

Ako poriadna potvora.

Teatrálne zazívam. „Vieš, mala som dnes asi dosť vína. Som nejaká unavená.“

„Čože?“ zhrozí sa.

„Asi si dám pauzu. Nevadí ti to, však?“

„Kate...“

Preložím si nohu cez nohu a sadnem si na jeho stojaceho vtáka, ale nedovolím, aby vkĺzol do mňa.

„Okrem toho som smädná, idem si po vodu. Chceš aj ty?“

„To nie je smiešne, Kate.“

Á, Drew sa nám hnevá!

Už sa veľmi bojím!

Dotknem sa mu prstom hrudníka. „Vari sa tu niekto smeje?“

Mykne putami silnejšie, ale nepovolia a ja sa nahlas zachichocem. Kto vedel, že dráždiť leva palicou je taká zábava?

„Pokoj, Drew. Poslúchaj a ja som hneď späť...“ Pokrčím plecami. „Možno.“

Pobozkám ho na nos, zleziem z postele a on za mnou kričí moje meno. Lenže ja sa ponáhľam preč zo spálne.

Nepozerajte sa tak na mňa, len ho trochu naťahujem. Veď dobre viete, že si to zaslúži. A, mimochodom, o nič nejde, nie?

Hrdo prebehnem po chodbe do kuchyne. Keď sa nohami dotknem dláždenej podlahy, naskočia mi zimomriavky. Naozaj som smädná, takže vyberiem zo skrinky pohár a napustím doň studenú vodu.

Nad drezom sa poriadne napijem, aby som nemala sucho v hrdle, potom spokojne zatvorím oči. Kvapka vody mi skĺzne po brade, po kľúčnej kosti až medzi prsia.

Vtom na chrbte pocítim mocný široký hrudník. Od ľaku vykríknem a pustím pohár, ktorý sa v sekunde rozbije na zemi.

Neviem, ako sa vyslobodil z pút, ale hojdajú sa mu na oboch zápästiach. Surovo ma schmatne za ruky. Som v pasci.

Keď na uchu pocítim jeho rýchly dych, od vzrušenia sa zachvejem.

„To bolo od teba mrzké, Kate. Ani ja k tebe nebudem milý.“

Hlas mu znie hlboko, nie nazlostene, len odhodlane. A neuveriteľne zmyselne.

Jednou rukou ma chytí za vlasy a potiahne tak, aby som prehla chrbát a bruchom sa oprela o drez. Potom mi obráti hlavu nabok a strčí mi do úst jazyk. Musím sa obracať, aby som stíhala.

Jeho bozk je vlastnícky.

Dominantný.

O chvíľu do mňa vnikne a nastolí rytmus. Hlasno to plieska, ako priráža.

A to ma ešte viac vzrušuje.

Počujem svoje hlasné stony. Síce narážam bruchom do kuchynskej linky, ale je mi to fuk. Uvedomujem si len jeho.

Ako ma ovláda, ako ma vlastní.

Voľnou rukou ma chytí za ruku a vedie ju k môjmu klitorisu. Stisne mi prsty a presviedča ma, aby som si to urobila.

Muži vyslovene milujú masturbáciu. Viem, ako ich vie vzrušiť – ako keby ste hodili zápalku do kanistry s benzínom.

Pustí mi ruku, ale prsty sa mi pohybujú ďalej podľa jeho priania. Som ako bábka na povrázkoch a Drew ju ovláda. Potom sa odtiahne a jeho teplo je preč.

Spomalí tempo a dlaňou mi prejde po chrbte.

Mieri k môjmu zadku.

Masíruje ho a hladká, potom prstami vkĺzne medzi polovičky. Niekoľkokrát sa mi dotkne otvoru.

Zostražitiem.

Toto je pre nás nové. Teda aspoň pre mňa. Nepochybujem, že Drew už dávno spoznal všetky otvory na ženskom tele.

Ja to však zatiaľ nepoznám. Som z toho trochu nervózna.

Párkrát sa ma jemne dotkne, takže sa upokojím. Zbavím sa napätia a znova vnímam rytmus jeho bokov.

V tej chvíli mi strčí dnu prst.

Nebolí to, nie je to ani nepríjemné. Je vo mne naraz vo dvoch otvoroch, čo je ako skok padákom. Aby ste vedeli, o čom hovorím, museli by ste to zažiť. Nedá sa to opísať slovami.

Povedala by som, že je to lahodné.

V tom zakázanom aj nemravnom zmysle.

Drew pohybuje prstom pomaly von a dnu v rovnakom rytme ako vtákom.

Nahlas vzdychám, úplne bez hanby. Aj moje prsty na klitorise zrýchlia tempo. Zrazu lapám dych. Drew ma roztiahol, urobil si miesto pre druhý prst, ktorý práve strčil dnu.

Pohybuje sa pomaly, ako keby ma chcel mučiť alebo doberať si ma.

Najradšej by som ho požiadala, aby urobil viac.

Aby viac trel, aby stúpla horúčava.

A rýchlejšie. Prosím.

Opatrne ma viac predkloní, vlasy mi visia až do drezu. No vtom zmizne, vykĺzne z môjho tela.

Bože!

Lenže v tej chvíli pocítim jeho vlhký žaluď tam, kde mal pred chvíľou prsty.

„Drew...“

Znie to ako ston, potešenie zmiešané s bolesťou.

Určite ho prosím.

„Povedz áno, Kate... povedz áno.“

Hlas mu znie chrapľavo a drsne.

Je plný túžby.

Po mne.

Uvedomujem si, že mám nad ním moc.

Zvláštne, práve v takomto predklone... Ale ja to tu vediem. Mohla by som ho dostať na kolená, aby žobral pri mojich nohách.

Aby čakal a dúfal, že mu to dovolím.

Lenže teraz mi premýšľanie veľmi nejde. Kašlem na všetko iné, zaujíma ma len rozkoš.

Poddám sa.

A verím mu.

„Dobre.“

Drew do mňa pomaly vnikne. Chvíľu cítim pálčivú bolesť a prudko sa nadýchnem. Zastaví sa, čaká, kým vydýchnem, potom opatrne pokračuje, kým sa jeho vták úplne neskryje v mojom tele. Chvíľu sa nehýbe, necháva môjmu telu čas, aby si na to zvyklo.

Dotkne sa mi dlaňou boku a smeruje dopredu na stehno. Prsty strčí pod moju ruku a začne krúžiť. Má na to svoj spôsob, potom ich strčí dnu. A opakuje to.

Análny sex som vždy považovala za dôkaz dominancie, moci, možno až poníženia.

Lenže vôbec to tak nie je.

Je to niečo prapôvodné... nepreskúmané, a pritom krásne. Posvätné.

Ako keby som práve stratila panenstvo. A do istej miery to tak naozaj je.

Pohnem sa ako prvá trochu dozadu.

Tým mu dám signál, že sa môže hýbať, lebo chcem spoznať niečo nové. Chcem prekročiť čiaru spolu s ním.

Je to viac ako erotika. Je to viac ako čosi intímne.

Pocítim na chrbte jeho pery. Bozkáva ma, medzitým oplzlo rozpráva a šepká moje meno. Potom sa začne pohybovať, preberá vedenie. Vniká dnu a von, opatrne, ale vytrvalo.

Je to priam božské.

Pritlačím si jeho prsty viac na klitoris. Nohy sa mi trasú, je jasné, že som blízko. Veľmi blízko. Ako keby som liezla na horu a jej vrchol videla už pred sebou.

Obaja nahlas fučíme a stonáme s otvorenými ústami.

„Áno... áno... áno.“

Mužský orgazmus je na deväťdesiatdeväť percent fyzická záležitosť. Nehľadiac na to, kde majú hlavu, dosiahnu ho ľahko. U žien je to zložitejšie. Ich orgazmus väčšinou závisí od ich psychického stavu, čo znamená, že ak nám ho chcete dopriať, páni, nesmieme pritom myslieť na hromadu bielizne vo vedľajšej miestnosti, ani na kopu papierov na písacom stole.

Tým sa vysvetľuje, prečo sa neurobím, keď sa ma Drew dotkne rukou alebo vtákom. Potrebujem aj jeho hlas.

Opiera si čelo o môj chrbát a stoná: „Bože, bože...“

Toto sa však naňho nepodobá.

Znie to nejako otvorene. Odhalene.

Zraniteľne.

Drew chce vždy o všetkom rozhodovať, zlostí sa, ak nie je podľa neho. Najprv si musí všetko premyslieť – klady, výhody, dôsledky – až potom koná.

Lenže Drew za mojím chrbtom znie ako na pokraji síl.

Počúvam jeho stony aj oplzlé slová a niekam sa prepadávam.

Do extázy.

Zatvorím oči a pohodím hlavou. Vidím priam hviezdy, celá sa napnem a vykríknem. Telom mi prechádza jedna obrovská vlna rozkoše za druhou.

Drew sa zrazu pohybuje nepravidelne, myká sa. Hýbe sa mocne a nečakane.

Chytí ma za boky a drží ma, pričom z jeho úst vychádza posledný hrdelný ston.

Potom obaja nahlas odfukujeme. Zostávame spojení a spolu sa chvejeme. Prejde mi dlaňami po ramenách a vytiahne ho zo mňa.

Obráti ma čelom k sebe, pohladká ma po tvári a pobozká ma.

Je to sladké, nežné a plné lásky.

Neviem prečo, ale oči mi zaplavia slzy.

Drew sa zatvári vystrašene. „Je ti niečo? Nebolí ťa nič?“

Usmejem sa cez slzy, lebo sú to slzy radosti. Z nejakého zvláštneho dôvodu mám pocit, akoby som mu bola oveľa bližšie.

„Nie, cítim sa skvele. Môžeš byť na mňa hnusný, keď budeš chcieť.“

Aj on sa usmeje. Očividne je spokojný a uľaví sa mu.

„Budem si to pamätať.“

Vezme ma do náručia a nesie ma do sprchy. Postavíme sa pod prúd horúcej vody a jeden druhého umývame. Potom ma Drew zakrúti do veľkej teplej osušky a odnesie ma do postele.

Zakryje nás a privinie si ma.

Cítim sa vzácne.

Práve on vo mne vyvoláva ten pocit. Stále.

Opatruje ma.

Zbožňuje ma.

Pýtate sa, či ma to na druhý deň bolelo? Trochu, ale nebolo to také hrozné.

Alebo ste sa na to nepýtali?

Prepáčte, len som chcela byť ústretová.

Hoci ma to na druhý deň trochu bolelo a pálilo, určite neľutujem.

Prečo vám to však všetko rozprávam? Prečo sa s vami delím o túto skúsenosť?

Kvôli dobrému sexu? Naozaj kvôli dobrému sexu?

Na ten netreba alkohol. Nejde o to, ako si s partnerom rozumiete, ani o skúsenosti, dokonca ani o to, či ste zaľúbení.

Ide o dôveru.

Ste menej ostražití. Zveríte sa do rúk inému človeku a dovolíte mu, aby vás doviedol až na miesta, kde ste nikdy predtým neboli.

Drewovi som naozaj verila. Mysľou, srdcom, celým svojím telom. Dôverovala som mu úplne vo všetkom.

Aspoň vtedy.

PRVÁ KAPITOLA

Na strednej škole bol môj najobľúbenejší predmet biológia. Najviac ma fascinovali druhy, ktoré sa premieňajú na úplne iné tvory. Napríklad žubrienky alebo húsenice. Zmenia sa do celkom inej podoby.

Vôbec by ste ich nespoznali.

Keď sa pozriete na motýľa, poviete si, aký je krásny. Nikto však nepremýšľa o tom, čím musel predtým prejsť. Keď sa húsenica zakuklí, netuší, čo sa s ňou deje. Netuší, aká premena ju čaká.

Myslí si, že zomiera, že jej život sa končí.

Jej premena je zložitá, desivá a plná záhad. Až potom húsenica zistí, že to naozaj stálo za to.

Lebo teraz môže lietať.

Presne tak sa cítim ja. Som niečím, čím som predtým nebola. Som silnejšia.

Bola som podľa vás drsná už predtým?

Tak som vás dostala. Pretvarovala som sa. Mala som na tvári masku.

S Drewom Evansom je to také, ako keby ste sa plavili proti nejakej divokej vlne, ktorá sa rozbíja o breh. Dá vám poriadne zabrať. Musíte kopať nohami, aby ste sa udržali na hladine, inak vás zaleje a skončíte s tvárou v piesku.

Preto som sa musela pretvarovať, že som drsná.

Teraz sa však už nemusím hrať na nič, lebo som ako skala. Nepreniknuteľná a tvrdá.

Opýtajte sa niekoho, kto prežil nočné zemetrasenie alebo požiar, ktorý pohltil všetko, na čom mu záležalo. Nečakané spustošenie vás celkom zmení.

Smútim za tým, kým som bývala. Za svojím starým životom. Za tým, ktorý som chcela žiť s Drewom.

Nerozumiete tomu? Dobre, vráťme sa teda na začiatok.

Vidíte tú ženu? Na hojdačke prázdneho ihriska?

To som ja, Kate Brooksová.

Vlastne nie celkom. Určite to nie je Kate, ktorú si pamätáte. Ako som už povedala, zmenila som sa.

Asi sa čudujete, čo robím naspäť v Greenville v štáte Ohio. Celkom sama.

No celkom sama zasa nie som.

K tomu sa však dostanem neskôr.

Do Greenvillu som sa vrátila z jednoduchého dôvodu. Nemohla som zostať v New Yorku. Už ani deň. Po tom večere určite nie.

A čo Drew?

Ten zostal v New Yorku. Asi má znova opicu. Alebo je ešte naliaty v liehu. Ktovie? Nebudeme nad tým dumať. Zaiste má doma zvodnú striptérku, ktorá sa oňho určite postará.

Áno, povedala som striptérku. Aspoň dúfam, že je to striptérka. Pokojne by mohla byť aj prostitútka.

Čakali ste, že s Drewom odcválame na bielom koni smerom k zapadajúcemu slnku? Že spolu budeme žiť šťastne až do smrti? Vitajte doma! Zdá sa, že šťastne a do smrti znamená iba dva roky.

Nemusíte si overovať názov. Čítate stále tú istú knihu. Toto je príbeh Drewa a Kate, ale všetko je poriadne zamotané. Všetko sa obrátilo dolu hlavou. Vitajte v krajine Oz. Toto miesto je pekná sračka.

Čo je? Hovorím podľa vás ako Drew? Takto sa vyjadruje aj Delores. Drew ma nakazil svojím oplzlým slovníkom. Po dvoch rokoch to človek jednoducho pochytí.

Vidím, že ste zvedaví, čo sa stalo. Vravíte, že sme boli do seba zaľúbení, že sme žili len jeden pre druhého. Nemusíte mi nič hovoriť.

Radšej to povedzte tej striptérke.

Koniec ukážky

Table of Contents

Titulná strana

Tiráž

POĎAKOVANIE

PROLÓG

PRVÁ KAPITOLA