Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy

Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována a šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

Jiří Štraub

Rockové příběhy pro malé rebely

Ilustrace Tereza Doležalová

Vydala Grada Publishing, a. s., pod značkou Bambook

U Průhonu 22, 170 00 Praha 7

obchod@grada.cz, www.grada.cz

tel.: +420 234 264 401

jako svou 7537. publikaci

Odpovědná redaktorka Romana Homonická

Jazyková úprava Tereza Macibobová

Ilustrace na obálku Tereza Doležalová

Grafický návrh obálky, úprava a sazba TypoText

První vydání, Praha 2020

Vytiskla tiskárna D. R. J. Tiskárna Resl, s. r. o.

© Grada Publishing, a. s., 2020

Text © Jiří Štraub, 2020

Ilustrace © Tereza Doležalová, 2020

ISBN 978-80-271-1491-7 (ePub)

ISBN 978-80-271-1490-0 (pdf)

ISBN 978-80-271-1022-3 (print)

PODĚKOVÁNÍ

Tvůrci Rockových příběhů pro malé rebely srdečně děkují:

Martinu Zounovi, Milanu Steigerwaldovi, Pavle Forest, Janě Hemelíkové, Jiřímu Špalkovi, Martinu Kučerovi, Martině Jablanovské, Richardu Harrimu Harušťákovi, Luboši Hnátovi, Haně Outratové, Bety Flaschkové, Václavu Tesařovi, Radimu Pařízkovi a v neposlední řadě svým rodinám.

ÚVOD

Milé děti,

snily jste někdy o tom, že se stanete rockovou hvězdou? Že si stoupnete na pódium před obrovský dav lidí, kteří vás budou zbožňovat za vaši muziku? Zní to skvěle, ovšem cesta k tomu, abyste něco takového dokázaly, je plná překážek a úskalí. A těch bohužel neubývá, ani když si svůj sen splníte. Věřte ale, že kýžený výsledek za trable stojí.

Vždyť ani samotná rocková hudba, nebo chcete-li rock, to od začátku neměla jednoduché. Když v padesátých letech minulého století vznikla, mnoha lidem se zdála příliš neurvalá a okázalá, stejně jako ti, co ji hráli nebo na ni tančili. Smysl téhle muziky totiž tkví hlavně v touze svobodně se bavit a svobodně uvažovat.

Abyste rozuměly, svoboda znamená, že s ohledem na ostatní můžete dělat jen to, co vy samy uznáte za vhodné. Přemýšlíte nad věcmi, které vám říkají lidé okolo vás, a podle vlastního uvážení se rozhodujete, zda jsou dobré, či špatné. Od toho se pak odvíjí, jak se zachováte v různých situacích. Ale začnete-li opravdu přemýšlet a chovat se podle toho, nese to s sebou bohužel také trable. Navíc máte zodpovědnost za své skutky, a když pochybíte, musíte počítat s tím, že se dostaví následky. Jakmile je však přijmete a uvědomíte si, co jste udělaly špatně, můžete znovu začít objevovat svět takový, jaký je, se všemi jeho klady i zápory − bez jakýchkoliv předsudků, lží či návodů, jež vás chtějí připravit o jednu z nejdůležitějších schopností, kterou máte − přemýšlet.

Rocková muzika si kdysi předsevzala, že dobude svět, což už samo o sobě věstilo velké problémy. Jenže za doprovodu uhrančivých rytmů, drsných i jemných kytar, a hlavně úžasných muzikantů se jí to povedlo. Pokaždé když se zdálo, že rocková muzika zemřela, vrátila se zpátky v plné síle a − ať už mluvíme například o punku, nebo heavy metalu − v nové, nepředvídatelné podobě, která pobouřila zase mnoho nových lidí. Záleželo jí ale hlavně na těch, co se pro ni znovu nadchnuli.

Zkuste si poslechnout například The Beatles, Red Hot Chili Peppers a AC/DC. Každá ze jmenovaných kapel zní úplně jinak, po svém, a přesto jsou všechny součástí rocku. Pokud se jako starší začnete o takovou muziku zajímat odborněji, naleznete spoustu pouček o tom, jaké nástroje se v ní používají, jaké hudební postupy a podobně. Ostatně některé tyto informace se mimoděk dozvíte i v knize, kterou zrovna držíte v rukou.

Jenže rock byl stejně jako umění vždy hlavně o lidech, jejich touhách, chování, snech, nešvarech, ctnostech a dobrodružstvích. Právě ti, kteří svobodně přemýšleli a měli kvůli tomu trable, vytvořili jakousi hudební verzi sebe sama. A tu když jiní slyšeli a líbila se jim, buď se v ní poznali, nebo objevili něco, co jim doposud unikalo. Takhle rock rostl a s ním rostli jeho fanoušci, jimž vždy, pakliže pochopili jeho podstatu, dokázal ulevit od jejich trablů.

Mnoho zvířecích hrdinů v této knize si s sebou podobně jako lidé nese trable. Někdy jim je způsobí jejich nešvary a někdy mají zkrátka smůlu. Pokaždé se ale v jejich blízkosti nachází rock, který jim nabízí řešení a odpovědi, nebo překážky a otázky. Je jen na nich, jak se k nim postaví. Jestli dobře, nebo špatně, to můžete při čtení Rockových příběhů posoudit samy.

O stydlivém mravenci, který chtěl zpívat

V jednom městě měla zvířátka svůj vlastní klub. Scházela se v něm každý pátek a sobotu, aby tančila a dováděla. Milovala totiž uhrančivou a hlasitou hudbu, která tam hrála a která jim pomáhala zapomínat na jejich starosti. Kdysi se jí říkalo rock-and-roll, ale postupem času ji žádné zvířátko nenazvalo jinak než rock.

V klubu se zpívalo, hrálo na elektrické kytary, bouchalo do bicích a bručelo na basu. Někdy dokonce nějaký muzikant přinesl klávesy nebo saxofon. Když se rock zahrál dobře, nikdo nezůstal v klidu. Většinou se šlo fandit pod pódium zvířecí kapele, a kdo zůstal na baru, aby popíjel všelijaké limonády, třepotal hlavou nebo se vrtěl do rytmu.

Už několik let tam vystupovala skupina, která zcela nezištně milovala muziku, jakou dělala, a tím pádem jí nevadilo, že ji mimo domovinu nikdo nezná. Protože v ní zpíval starý dikobraz, říkala si Dikobrazí věci.

Na její koncerty chodil i jeden velmi mladý, stydlivý mravenec, který snil o tom, že se naučí zpívat jako dikobraz. Když jednou v pátek vystoupení skončilo, malý nadšenec se rozhodl, že sebere odvahu a dá se se starým zpěvákem do řeči.

Mravenec nejdřív musel počkat, až další zvířátka poblahopřejí dikobrazovi ke skvělému výkonu. Než si s ním ale vyměnila několik slov, už hrála další kapela. Malý nadšenec stál pod barovou stoličkou, na které seděl jeho hrdina, skákal a volal: „Haló, pane Dikobraz! Jsem váš fanoušek. Také bych si s vámi rád popovídal. Haló!“ Jenže dikobraz slabounký hlásek přes hlasitou muziku ani nezaslechl.

Malý snaživec se ale nevzdával. Skákal a hulákal: „Pane Dikobraz, já si s vámi opravdu chci promluvit! Chci umět zpívat tak hezky a nahlas jako vy! Jenže mám slabý hlásek!“

Dikobraz zívl, podíval se na hodinky a rozhodl se jít domů.

Mravenec usoudil, že venku by ho starý zpěvák mohl uslyšet. Běžel za ním, co mu síly stačily. Byť dikobraz kráčel mnohem delšími kroky, ten maličkatý mravenec zpěváka nakonec přece jen dohnal.

Celé město už spalo a vládlo v něm ticho. Dikobraz se najednou zastavil. Zaslechl totiž, jak na něj někdo volá: „Pane Dikobraz, prosím, popovídejte si se mnou!“

Zpěvák se podíval pod sebe a spatřil mravence. „Copak, maličký?“

„Chtěl bych umět zpívat stejně jako vy,“ řekl mravenec.

Dikobraz se zasmál na celou ulici.

„Podaří se mi to, když mám tak slabý hlásek?“ ptal se mravenec a proti zpěvákovu mohutnému smíchu se jeho slova zdánlivě tenčila.

„Proč by se ti to nepodařilo?“ zasmál se ještě jednou dikobraz. „Vždyť rockoví zpěváci používají mikrofon. Ani já bych kapelu nepřeřval, kdybych do něj nezpíval. Pojď se mnou do zkušebny. Ukážu ti, jak to funguje.“

Konec ukázky

Table of Contents

Tiráž

PODĚKOVÁNÍ

ÚVOD

O stydlivém mravenci, který chtěl zpívat