.

JAK SE STÁT Pařížankou... AŤ ŽIJETE KDEKOLI

Copyright © Anne Berest, Audrey Diwan,

Caroline de Maigret a Sophie Mas, 2014

Translation © Lenka Procházková, 2014

© Nakladatelství JOTA, s. r. o., 2014

ISBN epub 978-80-7462-676-0

ISBN mobi 978-80-7462-687-6

Příběh by měl mít začátek, prostředek a konec, ale nemusí to být nutně v tomto pořadí.

— JEAN-LUC GODARD

ÚVOD

Ne, Pařížanka nedostala při narození do vínku gen štíhlosti. S Pařížankami to nebývá jednoduché a také nejsou perfektními matkami. Jsou nedokonalé, ztřeštěné, roztěkané a neupřímné. Občas ale bývají i zábavné, pozorné k ostatním, zvědavé a vědí, jak si plnými doušky užívat života.

My čtyři jsme Pařížanky a jsme přítelkyněmi již skutečně dlouho. Ve spoustě věcí se lišíme, ale na důležitých věcech se vždy shodneme. Strávily jsme společně nespočet nocí plných smíchu a máme společnou typickou francouzskou chuť udělat si ze života pohádku. Jak sami zjistíte, Pařížanky vynakládají neskutečné množství energie na to, aby z každé drobné události udělaly dobrý příběh.

Naším úkolem je přiblížit vám typicky pařížské umění být ženou. Jsme systematické i chaotické, hrdé, ale zároveň si nevěříme, loajální i nevěrné. Popíšeme vám naše chování, nenucenost, náš styl, jaké jsme v lásce a jakým způsobem trávíme dny a noci. Doufáme, že vám na následujících stránkách poodhalíme roušku tajemství.

.

1.

PÁR ZÁKLADNÍCH VĚCÍ

AFORISMY

Předříkávat si každý večer v posteli před spaním, a to i v opilosti.

Neměj strach stárnout. Neměj strach z ničeho. Jenom ze strachu. * Najdi si svůj parfém před třicítkou. A používej ho dalších třicet let. * Když mluvíš nebo se směješ, neměly by ti být vidět dásně. * I kdyby měl být v tvém šatníku jeden jediný svetr, měl by být z kašmíru. * Nos černou podprsenku pod bílou halenku. Je to jako dva něžné tóny na notovém papíru. * Musíme umět žít s opačným pohlavím, nikoli proti němu. To jen v případě milování. * Buď nevěrná. Podveď svůj parfém. Ale jenom když je chladno. * Co nejčastěji choď do divadla, do kina, na výstavu nebo do opery. Kultura je jako zdravá strava: prospívá pleti. * Buď si vědomá svých kvalit i svých nedostatků. Pracuj na sobě v soukromí, ale nepoddávej se tomu. * Přestaň se tolik snažit. Všechno by mělo vypadat, že ti jde úplně lehce a samo. * Nepřeháněj to s líčením, barvami a příliš mnoha doplňky. V jednoduchosti je krása. * Dýchej zhluboka a usmívej se. * Snaž se, aby na tobě vždy nějaký detail vypadal nedbale. Protože ďábel tkví v detailech. * Buď hlavně sama sebou. * Vlasy si ostříhej sama, nebo řekni své sestře, aby tě ostříhala. I když se samozřejmě znáš se spoustou známých kadeřníků. Jsou to tvoji přátelé. * Buď stále žádoucí. I když jdeš v neděli ráno pro čerstvé rohlíky, i když si v noci kupuješ šampaňské, i když čekáš na děti před školou. Nikdy nevíš. * Žádné šedivé vlasy. Nebo všechny vlasy šedivé. Sůl a pepř se hodí jen na stůl. * Móda vládne světu. Pařížanky vládnou módě. Je to vážně tak? To je vlastně jedno. Svět potřebuje být klamán.

PAŘÍŽANKA

Z POHLEDU

PAŘÍŽANA

Koho požádat o přesnou definici Pařížanky?

Tuhle otázku jsem si kladla dlouho, než jsem na to nakonec přišla.

Samozřejmě jeho. Toho, kdo stojí naproti mně v kuchyni. Muže, se kterým žiju.

Je tou otázkou tak zaskočený, že ze sebe dostane sotva několik vět.

Naštvaně si ho prohlížím.

To ho nenapadlo nic originálnějšího než ty otřepané fráze o našem šarmu a počtu parfémů?

„A myslíš to vážně? Chceš se o tom vážně bavit?“ zeptal se. Pak se pohodlně opřel o dřez a spustil. A už jel. Jako kdyby uměl nějakou básničku nazpaměť a mohl ji odříkat, i kdyby ho vzbudili o půlnoci.

Tak za prvé, řekl, Pařížanka není nikdy spokojená. Tady je důkaz. I když ti říkám, že jsi nejhezčí na světě, stejně ti to nikdy nestačí.

Pařížanka si o sobě myslí, že je příkladem hodným následování. Je schopná zahltit svět svými radami do života, ať už na blogu nebo v knížkách. Navíc ona přímo zbožňuje, když ji někdo požádá o radu. Ale to je naprosto v pořádku. Všechno zná. Všechno ví. Od všeho má klíče.

Například Pařížanka se bude snažit ti doporučit svého doktora. On je přece nejlepší. Její zubař je prostě odborník na slovo vzatý. A její gynekolog? No jasně, k témuž chodí i Catherine Deneuve. Pařížanka je snobka a nestydí se za to, naopak to klidně vykřičí do všech světových stran. Pařížanka je prostě arogantní.

Zajímá se o umění, kulturu a politiku. Vzdělává se s takovou lehkostí, s jakou na svém balkonu pěstuje ředkvičky. S konvičkou v ruce ti vysvětlí, že film, který získal poslední Zlatou palmu, byl pěkný propadák. Samozřejmě ho neviděla. Ale to není důležité. Nepotřebuje zacházet do detailů. Hlavní je, že ví, co si o tom má myslet. A vždycky je to opak toho, co si myslíš ty.

Pařížanka vždycky chodí pozdě. Na rozdíl od tebe má na starosti důležité věci. Na rande chodí zásadně nenalíčená. Samozřejmě si to může dovolit díky své přirozené kráse.Naopak je schopná použít rtěnku, když jde v neděli ráno pro rohlíky. Co kdyby náhodou potkala někoho známého?

Je megalomanka. Pokud by stejné úsilí, jaké vynakládá na hledání důvodů k nespokojenosti, použila při řešení rovnic, dostávala by každý rok Nobelovu cenu za matematiku.

Měly byste zpozornět, pokud o vašem příteli řekne, že je „originální“. Pro ni má totiž tohle slovo negativní význam.

Přechází ulici mimo přechod pro chodce? Omlouvá to jako projev vzpoury vůči autoritám. Lidé, kteří stojí ve frontě, jí nahánějí hrůzu.

Ne vždycky poděkuje a ne vždycky pozdraví. Ale nezdvořilost pařížských číšníků ji rozčiluje.

Je přímočará a je schopná klít jako dlaždič. Ale děsí ji lidé, kteří zdvořile říkají bon appétit. Nedostatek vkusu je pro ni horší než nedostatek taktu.

Nikdy neodkládá sluneční brýle, ani když prší. Ale opovrhuje filmovými hvězdami, které se maskují v tmavých brýlích…

Pokud bych měl shrnout, jaká je Pařížanka — a můžu tě ujistit, že ji znám dobře —, jedním slovem je ujetá.

CO NIKDY NENAJDETE

U PAŘÍŽANKY V ŠATNÍKU

* Boty s nízkými podpatky. Proč žít jen napůl?

* Viditelné značky na oblečení. Přece nejsi reklamní plocha.

* Oblečení z nylonu, z umělých materiálů, z viskózy, z vinylu. V takových věcech se budeš potit, budeš páchnout, a ještě se lesknout.

* Teplákovku. Žádný muž by tě v tomhle neměl vidět. Jenom tvůj trenér. A ani ten ne. Legíny lze tolerovat.

* Džíny s dírami a různými výšivkami. Ty patří do Bollywoodu.

* Válenky. Prostě a jednoduše ne.

* Příliš krátké tričko. Přece ti není patnáct.

* Kabelku, která imituje známou značku. Je to jako s umělými ňadry. Celek se prostě padělkem vylepšit nedá.

Pokud by Pařížanka mohla chodit úplně nahá jenom v kabátku od Burberry, byla by jako v sedmém nebi.

NEJSLAVNĚJŠÍ

PAŘÍŽANKY

JSOU CIZINKY

Ano… Pařížanka pochází často odjinud. V Paříži se nenarodila, ale Paříž jí dala prostor být sama sebou. Zde je několik příkladů.

MARIE-ANTOINETTA

Marie-Antoinetta byla Rakušanka. Když přijela do Francie, aby se provdala za Ludvíka XVI., nebylo jí ještě ani čtrnáct let a královnou se stala o čtyři roky později. Byla poněkud povrchní a zbožňovala módu. Zamilovala se do jiného muže než do svého manžela. Chtěla být divadelní herečkou nebo pastýřkou ovcí. Snila o jiném životě.

JOSEPHINE BAKEROVÁ

Josephine Bakerová se sice narodila v St. Louis v Missouri, ale později získala francouzské občanství i duši a srdce francouzského národa. Angažovala se dokonce během druhé světové války v odboji. Byla jednou z největších pařížských hvězd — celá Paříž byla ochotná se vzdát všeho, jen aby mohla vidět její představení a kabarety ve Folies Bergère. Dokázala dokonale využít nejen svých dlouhých nohou, ale i své inteligence. S písní „Mám dvě lásky… svou vlast a Paříž“ dosáhla fenomenálního úspěchu.

ROMY SCHNEIDEROVÁ

Představitelka císařovny Alžběty ve filmu Sissi našla v Paříži bezstarostný život, nekonvenčnost a noci, kdy se nechodí spát. Francouzi tuto Vídeňanku začali okamžitě zbožňovat. Dokázali ocenit její kouzlo, půvab a křehkost. Stala se pro všechny Pařížanky vzorem ženství.

JANE BIRKINOVÁ

Anglická zpěvačka a herečka Jane Birkinová je skoro prototypem Pařížanky. V roce 1969 nazpívala se Sergem Gainsbourgem píseň „Je t’aime… moi non plus“ a hrála v mnoha filmech jako například ve Zvětšenině nebo Donu Juanovi spolu s Brigitte Bardotovou. Francouzi milují její anglický přízvuk a v současnosti představuje téměř část francouzského národního dědictví. Její dcery Charlotte Gainsbourgová a Lou Doillonová pokračují v rodinné tradici a jsou příkladem osobitého módního stylu: nosí ošoupané džíny, dlouhý kabát a tenisky.

13.00 —

PRVNÍ SCHŮZKA

V CAFÉ DE FLORE

Prohlíží si jídelníček. Pokaždé se jí přitom zmocní stejná myšlenka — tohle není jídelníček, ale zeměpisná mapa. Je to pěkně náročná, chaotická a komplikovaná cesta. S dietou je to stejné jako se prodírat džunglí. Ale stejně si nakonec bude muset vybrat, nesmí moc váhat, musí se při tom usmívat a hlavně by nemělo být vidět, že nad výběrem příliš přemýšlí.

Uzený losos.

Ne, špatný výběr. Snědla by všechny lívanečky i se smetanou. Losos je jen záminka. Kvůli svým chutím ještě nakonec přibere přes stehna. Měla by se hlídat.

Uvědomuje si vůbec ten chlap, co sedí před ní, že to není žádná sranda, být ženou v tomhle městě? Pravděpodobně asi ne. Ale nechce ho soudit moc rychle. Prohlíží si znovu všechny předkrmy. Je to území, na které si povolila vstoupit.

Salát z čerstvých zelených fazolek.

S první schůzkou se pojí jistá potíž. Je důležité, jak na něho zapůsobí svým chováním. Dívá se na ni, jako by hleděl na film, zaznamenává každý její pohyb — jak nemůže najít telefon ve velké kabelce, jak se v té kabelce nevyzná, že si nemůže odpustit poslechnout si před ním hlasovou zprávu. Analyzuje ji. Nepořádná, trošičku nervózní, snaží se být společenská. Co když vytušil, jak je pro ni těžké vybrat si jídlo? Rozhodně ale nechce, aby hned zjistil, jaký se sebou svádí boj. Později se stejně dozví, že si každé ráno stoupne na váhu. Ale teď je důležité, aby si myslel, že její štíhlá postava je dar přírody. Možná by bylo lepší, aby si objednala hlavní chod a předvedla mu, že si umí užívat života. A rozumí se samo sebou, že je na tom stejně se všemi ostatními radostmi života.

Teplý kachní konfit.

Prstem nervózně přejíždí po tom zatraceném jídelním lístku. Nemůže pořád najít něco vhodného a je na sebe naštvaná. Čas běží, na zahrádce restaurace sedí hodnou chvíli, kolemjdoucí procházejí těsně vedle ní a číšník se blíží, takže si už bude muset vybrat. Rozhodne se odvážně čelit nebezpečí. Objedná si něco neobvyklého.

„Jednou welsh rarebit.“

Nebojí se dobrodružství a hrdě se k tomu hlásí. Takhle jasně nastaví rozdíl mezi sebou a ostatními ženami. A svou odvahu teď předloží jako důkaz, jako svou trofej. Vysloví to s takovou lehkostí, jako by to řekla už stokrát. Doufá, že si číšník nevšimne jejího přízvuku, snad ji nebude chtít opravovat. Muž naproti ní se zatváří překvapeně. A ona si tenhle okamžik vychutnává. Samozřejmě neví, co si to vlastně objednala. Na jídelním lístku stojí drobným písmem: „specialita, toast s čedarem a pivem“. V duchu se ušklíbne — tohle se nebude dát jíst. Ale hodí to za hlavu, bude hodně mluvit, takže on si ani nevšimne, že se svého talíře ani nedotkne. Číšník se obrací k jejímu spolustolovníkovi.

On pronese: „Pro mě totéž, prosím.“

A v tom jde celá tahle hra ke dnu. Tohle fakt ne, opičí se, objednává si to stejné, to je vážně nuda! Naráz to vidí zcela jasně a zjišťuje, že konverzace, kterou vedou už přes půl hodiny, je plná banalit. Je rozhodnutá. Sní pár soust a najde si nějakou výmluvu, aby se odsud co nejdřív dostala. Už ho nechce nikdy vidět. Sbohem.

Koniec ukážky

Table of Contents

Titulná strana

1. PÁR ZÁKLADNÍCH VĚCÍ

AFORISMY

PAŘÍŽANKA Z POHLEDU PAŘÍŽANA

CO NIKDY NENAJDETE U PAŘÍŽANKY V ŠATNÍKU

NEJSLAVNĚJŠÍ PAŘÍŽANKY JSOU CIZINKY

13.00 — PRVNÍ SCHŮZKA V CAFÉ DE FLORE

2. NĚCO NA TOM JE

3. PAŘÍŽANKA A JEJÍ STYL

4. LÁSKA — A CO NA TO PAŘÍŽANKA?

5. PAŘÍŽSKÉ INSPIRACE