SLEČNA MARPLOVÁ – SEZNAM KNIH

(řazeno podle data vydání originálu)

Vražda na faře

Třináct záhad

Mrtvá v knihovně

Není kouře bez ohýnku

Oznamuje se vražda

Smysluplná vražda

Kapsa plná žita

Vlak z Paddingtonu

Prasklé zrcadlo

Karibské tajemství

V hotelu Bertram

Nemesis

Zapomenutá vražda

SLEČNA MARPLOVÁ PÁTRÁ TAKÉ

V POVÍDKOVÝCH KNIHÁCH

Královský rubín

Poslední případy slečny Marplové

Tři slepé myšky (český soubor, viz poznámka redakce)

Sestavila, představení a doslov přeložila

Jana Ohnesorg

Murder, She Said

Copyright © 2019 Agatha Christie Limited. All rights reserved.

AGATHA CHRISTIE, MARPLE, the Agatha Christie Signature

and the AC Monogram Logo are registered trade marks

of Agatha Christie Limited in the UK and elsewhere.

All rights reserved.

This edition was published in 2020.

Translation entitled TO JE VRAŽDA, ŘEKLA

Copyright © 2020 Agatha Christie Limited. All rights reserved.

ISBN 978-80-242-6636-7

PŘEDSTAVENÍ SLEČNY JANE MARPLOVÉ

Slečna Marplová nebyla v žádném směru portrétem mé babičky; byla mnohem čipernější a staropanenštější než kdy moje babička. Ale jedno s ní měla společné – vzdor své bodrosti byla vždy u každého a ve všem připravena na nejhorší a s téměř děsivou přesností se obvykle ukázalo, že právem.

Agatha Christie

Vlastní životopis

Slečna Jane Marplová, další velká detektivní postava Agathy Christie, se poprvé objevila v sérii povídek vydaných v prosinci roku 1927 v časopise Royal.

Sama Christie tvrdila, že slečna Marplová by měla být považována za důvtipnější verzi Caroline Sheppardové, ženy, jejíž bratr pomáhal jistému belgickému policistovi v důchodu vyšetřovat Vraždu Rogera Ackroyda (1926). Slečna Sheppardová byla autorčinou „nejmilejší postavou v oné knize – zakyslá stará panna, zvědavost sama, která všechno ví, všechno slyší; dokonalá domácí detektivní služba“ a ve skutečnosti připomínala přítelkyně spisovatelčiny milované nevlastní babičky, „babi-teti“ Margaret Millerové, jejíž vliv je na postavě slečny Marplové také znát.

Poprvé se slečna Marplová objeví v povídce Úterní klub, v Danemeadu, svém domě v pěkné vesničce St. Mary Mead. Sedí vzpřímeně u krbu v salonu se stropem z mohutných černých trámů, zařízeném „stylovým nábytkem“. Plete oblečená „do černých brokátových šatů výrazně projmutých v pase. Náprsenku zdobila kaskáda vlámských krajek. Na rukou měla černé krajkové rukavičky bez prstů a na hlavě černý krajkový čepeček připevněný na mohutném drdolu ze sněhobílých vlasů.“ Je u ní na návštěvě spisovatel Raymond West, její oblíbený synovec, a ten večer hostí také společnost několika Raymondových přátel. Slečny Marplové si skupina téměř nevšímá a debatuje o nevyřešených záhadách, dokud právě ona jediná nedojde neomylně ve všech probíraných případech k pravdě tím, že dokáže nahlédnout do lidské přirozenosti, což se naučila celoživotním pozorováním.

„…stará dáma. Má vlídný, milý, staropanenský obličej a dovede dokonale prozkoumat hloubky lidského nitra.“

Sir Henry Clithering, Mrtvá v knihovně

I když neznáme přesné datum jejího narození, ve dvanácti románech a dvaceti povídkách (jedné ve dvou verzích, viz poznámka redakce), kde vystupuje, se dočkáme několika vzpomínek na její dětská a dospívající léta.

Víme, že Jane Marplová se narodila ve druhé polovině devatenáctého století a ji a její sestru doma vzdělávala slečna Ledburyová a další vychovatelky. Když byla Jane o něco starší, poslali ji do internátní školy ve Florencii, kde se učila francouzsky, a zatímco jí německá vychovatelka splétala vlasy do copánků, učila ji desítkovou soustavu a anglickou literaturu.

Ačkoli to vypadá, že Jane měla pouze jednoho sourozence, pocházela z rozvětvené rodiny. Její příběhy jsou protkány zmínkami o matce, babičce a celé řadě dalších strýců a tetiček, neteří, synovců a kmotřenců. Sice se nikdy nevdala, ale jistí muži se jejím životě objevili, například mladík, kterého potkala na kroketovém večírku a který se zdál vhodný, ale ukázalo se, že je příšerně těžkopádný. Taková Jane rozhodně nebyla, měla ráda tanec, operu v Covent Garden a divadlo.

Rovněž se u ní projevovalo herecké nadání. Měla v oblibě praktické podvůdky i talent pro mimikry, což občas někomu zachránilo život. Hodně četla, včetně knih Jeroma K. Jeroma a v dospělos ti i Dashiella Hammetta. Oblíbila si poezii a mohla citovat Swinburnea, Shakespeara stejně jako Bibli, kterou občas pro vlastní pobavení citovala špatně. Dokázala ocenit umění, zejména umění magie, užívala si kouzelnické triky, kino a londýnské muzeum voskových figurín Madame Tussaud.

Jako dítě chodila Jane ráda s tetou Helen, jejíž manželem byl kanovník katedrály v Ely, nakupovat do armádní a námořní prodejny Army & Navy na Victoria Street. Jindy pobývala u dalšího strýce, kanovníka chichesterské katedrály. Evidentně pocházela ze silně křesťanské rodiny, v dětství měla nad postelí připevněný biblický citát Proste a bude vám dáno. Tento text si Jane Marplová pamatovala po celý svůj život, a když se ocitla v problémech, pronesla malou modlitbičku a tvrdila, že vždy dostala odpověď. Věřila ve věčný život a u její postele neustále ležel výtisk Následování Krista, náboženské dílo Tomáše Kempenského.

„Setkala se během svého dlouhého života se zlem,

dokáže ho vycítit, vytušit a je připravená dát se s ním do boje.“

Vrchní inspektor Fred Davy, V hotelu Bertram

Jane Marplová nikdy nepochybovala, že ti, kteří páchají nejtěžší zločiny, by měli dostat nejpřísnější tresty, což přispělo k její snaze podílet se na vymýcení zla. Sama byla více než připravena konat ve věci spravedlnosti nemilosrdně, a to i za použití pastí a lží. Vyrůstala sice ve městě, ale většinu svého života strávila na venkově, ve vesnici St. Mary Mead, kterou její synovec označil za „takový ten Zapadákov, kde se jaktěživ nic neděje“, za „zahnívající tůň“, čímž si vysloužil tetino přísné pokárání: „Jsem přesvědčená, že nikde nenajdeš tolik života jako v kapce vody ze zahnívající tůně pod mikroskopem.“ Jméno St. Mary Mead i názvy dalších vesnic a geografické popisy naznačují, že se nachází někde na pomezí západního Sussexu a Hampshire, třebaže dr. Marty S. Knepperová se domnívá, že touto vesnicí Agatha Christie ve skutečnosti odkazuje na Sunningdale v Berkshire.

V neděli chodila slečna Marplová do kostela a znaly ji všechny společenské vrstvy, od místního policisty a barmana z Modrého kance až po vrchního komisaře a vikáře, ke kterému byla pravidelně zvána na vánoční večeři.

Život v St. Mary Mead byl občas pro slečnu Marplovou zklamáním, především kvůli nestabilní úrovni domácího služebnictva či nemožnosti koupit správné utěrky na skleničky či kvalitní ložní prádlo, ale také ho milovala, neboť jí nabízel spoustu příležitostí pro zkoumání lidstva. „Samé zajímavé lidské problémy – a člověku aspoň poskytovaly příjemné hodiny nekonečného uvažování…“

Po celý svůj život dokázala k vážným problémům, o kterých přemítala, najít vesnickou paralelu, jako například záhadu zmizení dvou pint nakládaných krevet nebo zajímavý příklad zahradníka, který pracoval během svátku.

Ale ne všichni si slečnu Marplovou oblíbili. Zatímco inspektor Neele ji měl za „milou a neobyčejně bystrou“’, jeden podezřelý z vraždy ji označil za „starou čarodějnici“ a vikářova žena o ní mluvila jako o „té hrozné slečně Marplové… Je to ta nejhorší semetrika v obci… Vždycky ví o všem, o každé maličkosti, co se kde šustne – a vyvozuje z toho ty nejhorší závěry.“ Sám vikář ji dokonce považoval za „nebezpečnou“, i když ji měl rád a obdivoval její smysl pro humor.

Stejně jako její sousedé věděla slečna Marplová něco o ptácích a zahradničení, sama vytvořila japonskou zahradu a skalku a před zeleninou dávala přednost květinám, zejména pivoňkám. Byl to pro ni smutný den, když jí vesnický lékař především kvůli její artritidě a revmatickému kolenu nařídil, že musí přestat klečet a ohýbat se, což znamenalo konec jejího zahradnického koníčka.

Doma v Danemead ráda pekla – vůně čerstvého chleba pro ni byla „tou nejlepší vůní na světě“ a milovala švestkový koláč. Ráda také vyráběla vlastní prvosenkové víno, švestkovou i třešňovou brandy podle receptu své babičky. Nikdy nebyla zastáncem abstinence, ale držela se jiných viktoriánských zásad. Nerada užívala tělesná slova, jako „těhotenství“ nebo „žaludek“. Ne zcela souhlasila se svobodným mateřstvím a vždy se snažila co nejdříve varovat mladou ženu před rizikem „pochybných vztahů“. Také trpěla viktoriánským strachem z cizinců, i když ona sama tuto obavu považovala za docela absurdní.

„Vy byste před sto lety jistě byla upálená jako čarodějnice!“

Lucy Eyelesbarrowová, Vlak z Paddingtonu

Nicméně o chytrosti slečny Marplové a jejím silném smyslu pro to, co je dobré a správné, nevěděli jen členové rodiny či velmi široký okruh přátel a známých. Není proto divu, že ji i vyšší policejní důstojníci a vrchní komisaři několika hrabství brali velmi vážně a obdivovali její bystré oko, jasnou mysl a cit pro detail.

Poté co vyřešila desítky drobných, naprosto nedůležitých vesnických záhad a pomohla dokonce odhalit nejméně jednu dřívější vraždu, se jejím prvním „opravdu velkým“ případem stala vražda plukovníka Lucia Protheroea, jehož tělo bylo objeveno na faře v St. Mary Mead.

„Není detektiva v Anglii, který by se vyrovnal svobodné dámě neurčitého věku se spoustou volného času.“

Reverend Leonard Clement, Vražda na faře

Po tomto případu pokračovala slečna Marplová ve vyšetřování vražd v dalších vesnicích, Karibiku i Londýně, na dovolené, kterou si mohla dovolit díky svému shovívavému synovci. Snažila se zabránit tomu, aby se zločiny stávaly, stejně jako řešila záhady staré několik desítek let.

Bystrá, inspirovaná a inspirující slečna Marplová byla, jednoduše řečeno, „dokonalá domácí detektivní služba“.

A vždy bude.

Tony Medawar

„Je to nejlepší detektiv, kterého kdy bůh stvořil.

Vrozený talent pěstěný v úrodné půdě. Taková ženská ti řekne, co se mohlo stát,

co se mělo stát, ale také, co se opravdu stalo!

A dovede ti i vysvětlit, proč se to stalo.“

Sir Henry Clithering

Oznamuje se vražda

1

UMĚNÍ KONVERZACE

„Někteří lidé se zkrátka rozhodnou,

že budou mluvit nahlas,

a pak jim pochopitelně asi nevadí, že je někdo slyší.“

V hotelu Bertram

„Každý rozhovor může být někdy nebezpečný,

když musí někdo něco zatajovat.“

Karibské tajemství

Konec ukázky

Table of Contents

Titulní strana

Tiráž

1 UMĚNÍ KONVERZACE