DANI PETTREYOVÁ

NEÚPROSNÁ HLBOČINA

STRÁŽCOVIA POBREŽIA + KNIHA DRUHÁ

Ukážka z elektronickej knihy

Copyright © 2020 by Dani Pettrey

Originally published in English under the title The Crushing Depthsby Bethany House Publishers, a division of Baker Publishing Group, Grand Rapids, Michigan, 49516, U.S.A. All rights reserved.

Všetky práva vyhradené. Bez predchádzajúceho písomného povolenia vydavateľa nesmie byť žiadna časť publikácie reprodukovaná, uložená do vyhľadávacieho systému alebo prenášaná v akejkoľvek forme či akýmkoľvek spôsobom – napríklad elektronicky, kopírovaním, nahrávaním. Výnimkou sú krátke citácie recenzií v tlačenej podobe.

Citáty zo Svätého písma: Biblia, Slovenský ekumenický preklad. Banská Bystrica: Slovenská biblická spoločnosť, 2008.

Slovenské vydanie:

Copyright © i527.net, s.r.o., 2020

www.i527.net

ISBN 978-80-89822-53-9

Vytvorenie elektronickej verzie Dibuk, s. r. o., 2020

Dee Hendersonovej;

tvoje priateľstvo, usmernenie a podpora sú pre mňa už roky nesmiernym požehnaním. Ale najvďačnejšia som za to, že mi ukazuješ, ako žiť vo viere a vo vzťahu s Bohom. Kiežby som aj ja raz kráčala s Otcom dennodenne tak ako ty. Mám ťa rada, priateľka!

Ticho hlbiny ju pohltilo.

JEDEN

KONIEC SEPTEMBRA

ŠESŤDESIATJEDEN KILOMETROV OD POBREŽIA SEVERNEJ KAROLÍNY

Greg Barnes vystupoval po mriežkovaných kovových schodoch von na vytúženú cigaretu a podrážky topánok pri každom jeho ťarbavom kroku zacinkali.

Strčil do dverí, ktoré sa s hlasným škripotom otvorili, a vyšiel na večerný vzduch. Nekonečné litánie výkrikov demonštrantov mu zneli ako prenikavé cvrlikanie cikád.

Pozrel sa na hodinky. 19:30. Kedy si už tí ekoblbci dajú pohov?

Akoby im nestačilo, že ich vrtná plošina je prekliata, navyše tu majú vo dne v noci tých poondiatych neúnavných aktivistov.

S výdychom prešiel palcom po hladkom povrchu zájdeného zlatého zapaľovača vo vrecku. Mal stuhnuté svaly a od napätia mu zdreveneli pohyby. Pokrútil hlavou. Tí ľudia nevedia, čo je to život.

Prešiel za vzdialený roh susedného zariadenia a chrbtom sa oprel o jeho chladnú stenu. Oproti nemu bzučali generátory, ktoré prehlušili aj to neutíchajúce hulákanie. Rozhliadol sa dookola a s úľavou si vydýchol. Konečne je sám.

Šklblo mu nohou. Len jedna cigaretka… možno dve. Mal za sebou hrozný deň a toto považoval za džentlmenský spôsob toho, ako sa s tým vyrovnať.

Trasúcimi sa rukami vytiahol z vrecka košele balíček obalený plastom.

Pokrčil ho v dlani a do nosa mu udrela sladká vôňa tabaku. Medzi prstami si ušúľal cigaretu a vložil si ju do popraskaných pier. Len jedna cigaretka.

Z vrecka vybral zapaľovač, otvoril ho a škrtol kolieskom, aby si zapálil.

Iskra preskočila, plameň vzbĺkol, zasyčal okolo neho a prskal v návale ukrutnej bolesti.

DVA

WRIGHTSVILLE BEACH, SEVERNÁ KAROLÍNA

Rissi Dawsonová sedela za dlhým stolom na móle v pobrežnej reštaurácii Dockside a uprene hľadela na Masona Rogersa. Obzrel sa a jeho zelené oči zažiarili vo svetle lámp na drevených nosníkoch. Odvrátila pohľad; na krku zacítila horúčosť, ktorá jej vzápätí vystúpila do líc. Znova ju prichytil pri tom, ako ho sleduje. Zahanbila sa. Od jeho príchodu uplynuli už tri dni, ale ona stále akosi nevedela uveriť tomu, že sedí vedľa nej.

Ten chlapec, do ktorého bola v mladosti šialene zaľúbená, bol opäť v jej živote. A dokonca bol v jej tíme CGIS[1].

Podal jej košík so smaženými kukuričnými rolkami, ktoré v reštaurácii podávali ako predkrm namiesto chleba. Dotkol sa pritom jej ruky a jej poskočilo srdce. „Vďaka,“ povedala a naschvál sa zahľadela na červený košík, zatiaľ čo si z neho vyberala dve rolky. Naložila si ich na plytký tanier, vedľa ktorého mala položenú kolu. Spamätaj sa, dievča!

Pri móle zaznelo vrčanie spomaľujúceho motorového člna. Z jeho bieleho trupu vyskočil akýsi mladík a priviazal ho ku kolíku. Rissi sa nesmierne páčil život na mieste, kde v reštauráciách fungoval „drive-thru“[2] pre člny.

Noah zdvihol pohár s ľadovým čajom. „Nazdravie…“ Celý tím nasledoval príklad svojho šéfa.

Noah vystrčil bradu. „Vitaj, Mason. Teší nás, že si sa k nám pridal.“ Všetci si štrngli, dokonca aj Caleb, ktorý skľúčene sedel naľavo od Rissi. Bol všímavý; určite mu neušlo, akým spôsobom hľadí na Masona. V posledných mesiacoch si k nej vytvoril istú náklonnosť, preto bolo zrejmé, že Masonov príchod ho podráždil – najmä keď sa dozvedel, že Rissi s ním spája minulosť, o ktorej ani spolovice nič nevie. Vedel len to, že v mladosti boli niekoľko mesiacov v rovnakom detskom domove.

Z Noahovho vrecka džínsov sa ozval úvodný tón piesne Sweet Home Alabama. Keď z nich vyberal mobil, povytiahli sa mu. „Rowley,“ ozval sa. „Počúvam.“ Vstal a vykročil po naklonenej plošine vedúcej z móla pri reštaurácii.

„Tacos so sebastesom[3],“ oznámila čašníčka a pred Rissi položila tanier. Vo vzduchu zacítila vôňu sladkého tropického mangového šalátu.

Postupne kládla tanier pred každého z nich a burger pre Noaha nechala na jeho prázdnom mieste, zatiaľ čo on sa stále prechádzal po plošine.

Caleb zahryzol do svojho bravčového sendviča Carolina BBQ; v jemnom večernom vánku sa z neho šírila vôňa octu.

Finn Walker takisto zahryzol do svojho krabieho hamburgera. S Noahom sa niekoľko mesiacov doťahovali, v ktorom štáte robia najlepšie krabie hamburgery. Finn bol presvedčený, že v Severnej Karolíne, až kým si Noah nedal doviezť čerstvý krabí hamburger z reštaurácie Jimmy’s Famous Seafood[4] v Baltimore. Finn po dvoch sústach priznal prehru.

„Prepáčte, kamaráti,“ povedal Noah a vrátil sa na svoje miesto.

„Všetko v poriadku?“ spýtala sa Emmy Thortonová. Rissi sa tešila na každý deň, keď na stanici uvidí tohto anjela s veľmi osobitým štýlom.

„Rissi, Mason,“ Noah kývol hlavou ich smerom. „Mám pre vás prácu.“

Pre ňu a pre Masona? Už spolu pracovali na prípade v deň, keď sa pridal do tímu, ale väčšinu vyšetrovania ich sprevádzal aj Finn. Teraz budú spolu len oni dvaja… sami. Premkol ju strach a zároveň eufória.

„Super.“ Mason položil limonádu.

„Hlásia úmrtie na stanici Dauntless.“

„To je tá plávajúca ropná plošina neďaleko pobrežia?“ spýtal sa Mason a utrel si kvapku limonády zo spodnej pery.

Prestaň naňho tak civieť, dievča. No tak je krásny a si z neho namäkko, a čo? Máte spoločnú minulosť, ale civieť na druhého sa nepatrí. Rissi nikdy nemala matku, ktorá by ju naučila, ako sa má správať, ale ona aj tak vedela, alebo sa sama naučila, čo sa patrí a čo nie.

Noah si položil obrúsok na kolená. „Musíte zistiť, či išlo o nehodu alebo to bola vražda. Vrtuľník olejovej spoločnosti Textra odlieta o štyridsaťpäť minút. Musíte ho stihnúť.“

Mason sa odsunul od stola. „Žiadny problém.“

„Super,“ odvetil Noah. „Poletí s vami aj vedúci prevádzky, potápač a náhradník zosnulého.“

Rissi si poslednýkrát odhryzla zo svojho tacos a položila ho. Kútiky úst si utrela do servítky. „S tým náhradníkom nestrácajú ani chvíľu.“

„Zosnulý je Greg Barnes. Hovoril som s vedúcim prevádzky Bobom Stantonom a podľa jeho slov ho musia čím skôr nahradiť.“

„Zrejme zastával dôležitú pozíciu.“ Načiahla sa za pohárom a ešte raz si odpila.

„To by dávalo zmysel,“ odvetil Noah, „ale Bob tvrdil, že hlavný dôvod, prečo ho musí rýchlo nahradiť, je ten, že už aj bez neho mu chýbajú muži.“

Mason nadvihol obočie, keď vstával. „Prečo?“

„Niekoľkí pracovníci sa nedostavili na trojtýždňový turnus,“ odvetil Noah a strčil si do úst zemiakový hranolček.

„Viem, prečo nenastúpili do vrtuľníka.“ Naklonil sa k nim Tom Murphy, ktorý sedel pri stole napravo od nich.

„Prečo?“ spýtal sa Mason a prešiel za operadlo Rissinej stoličky. Odsunul jej ju, keď vstávala.

Obzrela sa naňho ponad rameno a usmiala sa. „Vďaka.“

Kývol hlavou.

Tom, jeden z najsvojráznejších rybárov vo Wrightsville, pokýval ukazovákom, aby k nemu pristúpili. „Tá plošina je prekliata.“

„Prekliata?“ Caleb sa uškrnul. „To nemyslíš vážne, však nie?“

„Nepochybne za tým bude skvelý príbeh, Tom,“ povedala Rissi. Nechcela byť neslušná. „Ale žiaľ, musíme chytiť vrtuľník.“

Tom pokrčil plecami a vrátil sa k svojmu jedlu. „Riskujete svoje životy.“

„Čo tým myslíš?“ spýtala sa, keď prechádzali okolo jeho stola; nedokázala potlačiť zvedavosť.

„Uvidíš.“ Usmial sa a odhalil dieru po chýbajúcom rezáku. „Henryho kliatba je skutočná.“

„Akého Henryho?“ Prečo sa vôbec zdržiavala?

Tom sa piskľavo zachechtal. „Och, veď sa o ňom čoskoro dozviete.“

„Ideme?“ spýtal sa Mason a ukázal smerom k naklonenej plošine vedúcej k štrkovému parkovisku.

Ospravedlnili sa a vykročili. Mason sa zohol k Rissi. Voňal po oceáne, teplo a korenisto. Zašepkal: „To sa mi len zdalo alebo ten chlapík vážne práve zakotkodákal?“

Prikývla, akosi zvláštne zvedavá na strašidelný príbeh toho starého muža.

„Myslel som si, že ľudia sa tak smiali len v rozprávke Scooby-Doo.“

Vyprskla do smiechu.

„Na vašom mieste by som sa nesmial,“ zavolal za nimi Tom, keď prechádzali popri tej strane móla, na ktorej sedel. „Dávajte si na seba pozor, počujete? Je to nebezpečné miesto. Len sa spýtajte mužov na palube.“

TRI

„Nuž, to bolo zaujímavé,“ povedal Mason, kráčajúc Rissi po ľavici k parkovisku. Bolo to takmer rovnako zaujímavé ako fakt, že sa púšťal do prvej úlohy osamote práve s ňou.

„Dnes ma do práce zviezla Emmy,“ povedala, „tak asi budeš musieť šoférovať ty.“

„Žiadny problém.“

Obzrela sa po parkovisku. „Kde máš auto?“

Kývol hlavou k motorke Triumph Bonneville, zaparkovanej ani nie meter od nich.

Otočila hlavu a premeriavala si motocykel. „Pekné fáro.“

„Ďakujem.“

„Môžem ťa odviezť,“ ozval sa Caleb, ktorý sa zošmykol po plošine a zastal pár centimetrov od nej. „Nemusíš ísť na hentom.“

Mason sa zatváril zarazene. „Na hentom?“

„Na motorke,“ odvetil Caleb a napol široké ramená. „Pre Rissi by bolo pohodlnejšie ísť autom.“

Rissi zdvihla zrak ku Calebovi, ktorý mohol byť podľa Masonovho odhadu vysoký asi meter deväťdesiat a možno aj viac. Tak či onak, bol od nej oveľa vyšší.

„Nevadí mi to, ale ďakujem,“ odvetila s jemným úsmevom. „Bude rozumnejšie, keď pôjdem na miesto odletu s Masonom.“

Calebovi vo svetle predného reflektora reštaurácie navrel sval na sánke. Pošúchal nohami a topánkou odkopol pár okruhliakov. „Tak dobre. Dávaj si pozor.“

„Ako vždy,“ odvetila.

Caleb zaletel pohľadom k Masonovi. „Dávaj na ňu dobrý pozor.“

„Ako vždy,“ zopakoval Mason.

Caleb prikývol a vydal sa späť po plošine na reštauračné mólo so sedením.

Mason otvoril puzdro vpravo pod sedadlom a vytiahol z neho žlto-oranžovú prilbu. Podal ju Rissi. „Táto je tvoja.“

„Ďakujem.“ Vlasy si prehodila na chrbát a nasadila si ju.

„Ešte ju pre istotu skontrolujem.“ Pristúpil k nej a prezrel prilbu. Musela jej dobre sedieť. „Trochu ti ju dotiahnem.“ Potiahol remienky a prstami sa dotkol jej pružnej pokožky na krku.

„Je to v poriadku?“ spýtala sa a zažmurkala na neho.

„Á…“ odkašľal si. „Áno. Môže byť.“

„Tak super.“

Schmatol svoju prilbu z palivovej nádrže, nastokol si ju a nasadol na motorku. Rissi nasledovala jeho príklad a sadla si tesne zaňho, aby sa ho mohla chytiť. Zovrelo mu hrdlo a napol sa mu každý nerv v tele.

Sústreď sa, človeče. Vezieš drahocenný náklad.

„Išla si už niekedy na motorke?“ spýtal sa jej.

„Jasné. S Loganom. Nikto nejazdí tak šialene ako on. Akoby bol pretekárom na majstrovstvách sveta.“

Mason sa zasmial. „Výstižné.“

„Už si sa s ním stihol previezť?“

„Včera večer mi ukazoval najlepšie vedľajšie cesty. Poriadne si vyhodil z kopýtka.“

Zachichotala sa. „Radšej si to ani nechcem predstaviť.“

Mason naštartoval a motorka pod nimi zapriadla.

Pridal otáčky a pomaly vyšiel zo štrkového parkoviska. Len čo sa dostal na spevnenú vozovku, znova pridal a vystrelili napred.

Rissi ho silnejšie objala rukami okolo pásu. Prudko sa nadýchol a dúfal, že necíti, ako sa chveje pod jej dotykom.

Prešli po moste medzi Wrightsville Beach a Wilmingtonom a on pridal na plný plyn. Do štítu mu narážal vietor. Vzduch bol plný soli.

Do odchodu vrtuľníka zostávalo dvadsať minút. Čas sa krátil. Vďaka jazde s Loganom však našťastie spoznal viacero skratiek, ako mesto obísť. Ridgely Way, na ktorej bolo niekoľko zákerných zákrut, im mohla ušetriť dobrých päť minút.

Zapol smerovku a zabočil. „Dobre sa drž!“ zakričal ponad rameno.

Posunula sa, aby ho tuhšie objala okolo pásu, a lakťami sa oprela o jeho bedrá.

Preglgol. Možnože to nebol najlepší nápad. Musí sa predsa sústrediť na serpentíny. V duchu sa pomodlil za opatrnosť a jasnú myseľ, potočil ľavú rukoväť a vyrazil vpred.

Rissi sa ho naďalej pevne držala a večer rozjasnil jej sladký, nespútaný smiech.

Kiežby zo svojho vnútra dokázal v tej chvíli striasť ťažobu, ktorá mu našepkávala, že im dvom hrozí nebezpečenstvo úplne iného druhu.

ŠTYRI

Nápor vetra Rissi rozvial vlasy, ktoré jej teraz poletovali okolo prilby. Ruky mala ovinuté okolo Masona a nakláňala sa spolu s ním v poslednej zákrute s prianím, aby tá jazda nikdy neskončila. Mala pocit, že presne takto sa človek cíti, keď žije naplno.

Teplý večer napĺňal smolový zápach asfaltu, čo cítila aj pod prilbou, keď vchádzali na pristávaciu plochu. Ich spoločný čas bude od tejto chvíle vyzerať inak.

Očakávanie v nej prudko vzrástlo.

Kam to vlastne idú? A prečo ju tak vystrašil Tomov hlúpy príbeh o prekliatí? Nie, ona predsa nebola vystrašená.

Mason vypol motor, vysunul bočný stojan a zosadol. Rissi ho nasledovala.

Sňal si prilbu, pod ktorou mal spľasnuté, strapaté vlasy ostrihané na ježka.

Zahryzla si do pery, aby sa ubránila úsmevu, a tiež si zložila prilbu, premýšľajúc, ako asi vyzerajú jej vlasy.

Zrak upriamila na vrtuľník. Vo svetle reflektorov, ktoré ho zhora osvetľovali, zazrela muža stojaceho v otvorených dverách nákladného priestoru. Priložil si dlaň k ústam. „Poďte sem.“ Jeho slová zneli skôr ako šepot a nie ako výkrik, ktorý naznačovala jeho skrivená tvár. Takmer ho umlčalo rytmické otáčanie čepelí rotora vrtuľníka.

Mason položil ruku na Rissin útly chrbát a obaja sa skrčili, keď prechádzali popod vrtuľu, ktorú tvorili mačety ostré ako britva.

Muž k nim načiahol ruku.

Rissi sa jej chytila a on jej pomohol nastúpiť do vrtuľníka. Mason vyliezol za ňou.

Doľahlo k nej sotva badateľné volanie. „Počkajte!“ Otočila sa a zazrela ďalšieho muža, ktorý sa k nim náhlil po asfaltke. Zadychčane sa hodil na sedadlo spolujazdca a s úľavou si vzdychol. Kolenami zovrel kufrík a potlačil dvere, aby sa zavreli. „Poďme.“

Pilot sa k nim otočil. „Ja som Max.“

„Rissi.“

„Mason.“ Kývol hlavou na privítanie.

„Mohol by niekto z vás zatvoriť zadné dvere a sadnúť si na voľné sedadlo?“

„Isteže.“ Mason sa nahol k dverám a zavrel ich. Rissi neprestajne búšilo srdce.

„Tak už nech je tento stroj vo vzduchu,“ vyštekol muž vpredu a pritlačil si okuliare ku koreňu nosa.

„Hneď ako sa pripútajú,“ odvetil Max a prepol spínače.

Rissi si sadla, pretiahla si čierny pás cez hruď a zapla ho do striebornej pracky.

Mason si k nej prisadol. Keď sa posunul, aby sa tiež pripásal, svalnatým stehnom sa obtrel o jej.

Pri teple toho nečakaného dotyku si zahryzla do spodnej pery. Bolo zvláštne vidieť ho ako dospelého muža. Bol stále taký istý… ale niečo sa predsa len zmenilo. Mal širšie plecia, výraznejšiu sánku, chlpy na predlaktí a dlaň dvakrát väčšiu, ako bola tá jej.

„Cesta na Dauntless trvá polhodinu,“ povedal Max. „Takže sa pohodlne usaďte a vychutnajte si let bez výhľadu.“ Mesiac zašiel za chumáče oblakov a zahalila ich tma.

Rissi sa uvelebila na sedadle a hádala, kto asi sú tí muži, čo s nimi cestujú.

„Som Bob Stanton,“ ozval sa oneskorenec z predného sedadla. „Vedúci prevádzky spoločnosti Textra Oil.“

„Rada vás spoznávam,“ povedala.

Mason sa naklonil dopredu a potriasol mu rukou.

„Chase Calhoun,“ pridal sa muž, ktorý na nich kýval z vrtuľníka. Bol vysoký, mal kučeravé plavé vlasy a tmavomodré oči. Pripomínal jej mladého Paula Newmana.

„Čo je vašou úlohou na plošine?“ spýtal sa ho Mason.

„Som podmorský zvárač. Vraj majú nejaké problémy so stúpačkami, takže ich tam idem všetky skontrolovať.“

„Čo sú to stúpačky?“ spýtala sa Rissi, ktorá sa nevyznala v ropných plošinách.

„To je potrubie, čo spája Dauntless s podmorským systémom, kde je umiestnená ropná súprava, vďaka čomu je možná ťažba.“

„To musí byť poriadne hlboko,“ poznamenal Mason.

Chase s úsmevom prikývol. „Bez potápačského zvona som sa najhlbšie potápal asi len do stodvadsať metrov.“

Mason zahvízdal. „Pôsobivé.“

„Aj vy sa potápate?“ spýtal sa Chase.

„Trochu,“ odvetil Mason.

„Trochu?“ Rissi zavrtela hlavou. „Bol najlepším potápačom Pobrežnej stráže,“ povedala. Dozvedela sa to len včera, ale hodilo sa to k mužovi, akým sa stal. Ešte len prichádzala na to, kým teraz bol, hoci ho už určitým spôsobom poznala. Čas prináša rôzne zvláštnosti, najmä čo sa týka srdcových záležitostí.

„Slušné,“ poznamenal Chase a založil si ruky za hlavu. „Počul som, že výcvik pobrežnej stráže býva krutý.“

Mason sa uškrnul. „Povedzme, že vyznávajú svojrázne taktiky.“

Chase naklonil hlavu a prižmúril oči. „Povedali mi, že sa k nám pridajú agenti CGIS.“

„Teraz patrím k nim,“ odvetil Mason.

Chasovi ochabol úsmev. „Vzdali ste sa potápania?“

„Špecializujem sa na vyšetrovanie pod vodou.“

Koniec ukážky

Table of Contents

Titulná strana

Tiráž

JEDEN

DVA

TRI

ŠTYRI