Maják

HONZA ŠIMEK

texty vznikaly

od srpna 2018 do července 2020

věnováno panu inženýrovi

Když býváš tam a ne tady,

tak zbytečně si připadáš

jak trpaslík ze zahrady,

co mu je malá zahrada.

Alenčin návrat z říše divů

Alenka se zpátky vrací,

už ti nikam neuteče.

Její čas je přesýpací,

sype se ti další večer.

Zaběhnul se bílej králík,

usměj se, panenko naše.

Vím, vlci ho roztrhali.

Co jen ten plyš musel snášet…

Její oči do polštáře

vyplakat chtěj celej potok.

V zrcadle svým vidíš lháře,

chtěls ji bránit, nevyšlo to…

Hospoda Na Blbým místě

Všechny stolky jsou tu stranou,

proč u nich nikdo nesedí?

Hodiny maj strach, že stárnou,

čas ukradnou jim sousedi.

Máš ji psanou v rodným listě,

Bůh není dobrej úředník.

Hospoda Na Blbým místě

v tý džungli retek zprůhlední.

Jels ji se svou starou hledat,

táta ti svěřil klíče k ní.

Teď je holka celá bledá,

že z ní tam bude výčepní.

Minutový hotel

Nechci být ledovou tříští,

mouchou, co se snaží přežít.

O skály se čluny tříští,

marně toužej po pobřeží.

Pokojská už posté stele

v tom hotelu minutovém.

Taky bych rád do postele,

přání je však dále slovem.

Konkrétní tvar těžko získá,

nepomůže podhled, nadhled.

Podívám se pěkně zblízka

na svůj obraz na dně láhve.

Invalidovna

Sestro, přineste mi okno,

z vás by na mě dejchla zima.

Deštník! Ne, já nechci zmoknout.

Duha, ta mě nedojímá.

Podejte mi slunce, sestro,

chci mít zas pocit zjasnění.

Bože, z paprsků mi sestroj

další zastávku na snění.

Jedním okem nezaostřím,

že vás vyrobili v nebi.

Smrtka dělá dneska do tří,

ještě o mně asi neví…

Sbohem, Kryštůfku Robine

Sbohem, Kryštůfku Robine,

zítra už půjdu spát jinam.

Snad medvídek Pů promine,

pokojík svůj pozhasínám.

Bude se bát, bude němý,

schová si slůvka do medu.

Myšlenko má, já tě nemít,

asi tě s jinou podvedu.

Řekneš ano, já povím ne,

když Pů pláče – Zůstaň s námi.

Sbohem, Kryštůfku Robine,

vyrost ze mě jen tvůj známý.

Hastrmanka

Tonoucí se stébla chytá.

Kolik bych jich potřeboval?

Život sjel dolů jak výtah

a už nevyjede znova.

Stál jsem tam podobný dveřím,

zmáčený a s malou duší.

Nevěřil jsem, že dál věřím

v kouzlo vody – kdo to tuší,

že si plavou mezi námi?

Prej jsem se ti krásně topil.

Úřady nic neoznámí,

zbyly po mně jenom boty.

Konec ukázky

Table of Contents

Obálka

Titulní strana

Alenčin návrat z říše divů

Hospoda Na Blbým místě

Minutový hotel

Invalidovna

Sbohem, Kryštůfku Robine

Hastrmanka