Přeložila:

PETRA KLŮFOVÁ

Stephanie Laurens: Vánoční koledy lady Osbaldestoneové

Vydání první

Copyright © 2018 by Savdek Management Proprietary Limited

All rights reserved

Vydalo nakladatelství Baronet a.s., Květnového vítězství 332/31, Praha 4,

www.baronet.cz v roce 2020 jako svou 2384. publikaci

Přeloženo z anglického originálu Lady Osbaldestone and the Missing

Christmas Carols

Český překlad © 2020 Petra Klůfová

Odpovědná redaktorka Stanislava Moravcová

Korektorka Zdeňka Grigarová

Ilustrace na přebalu © 2020 Martina Černá

Přebal a vazba © 2020 Martina Černá

Sazba a grafická úprava Ricardo

Veškerá práva vyhrazena.

Tato kniha ani jakákoli její část nesmí být přetiskována, kopírována

či jiným způsobem rozšiřována bez výslovného povolení.

Název a logo BARONET® jsou ochranné známky zapsané

Úřadem průmyslového vlastnictví pod čísly zápisu 216133 a 216134.

ISBN 978-80-269-1445-7 (Formát ePub)

ISBN 978-80-269-1446-4 (Formát MobiPocket)

BARONET

Praha 2020

Stephanie Laurens

Vánoční koledy lady Osbaldestoneové

Cyklus Lady Osbaldestoneová

(2)

Tohle dílo je románová fikce. Jména, postavy, místa i události jsou buď výplodem autorčiny fantazie, či jsou užity ve fiktivním kontextu a s realitou nemají nic společného. Veškerá podobnost se skutečnými událostmi, místy, organizacemi i osobami, ať žijícími, či zesnulými, je ryze náhodná.

Little Moseley, Hampshire

Vánoční koledy lady Osbaldestoneové

Autorka bestsellerů Stephanie Laurens vám přináší vřelý příběh z dávné předvánoční vesnice, v němž vystupují babička, tři zvídavá vnoučata, jedna trucovitá dospívající vnučka, vážná mladá dáma, skrývající se džentlmen a ztracené vánoční koledy.

Therese, lady Osbaldestoneová, i celá její domácnost s radostí přivítají příjezd dceřiných tří starších dětí, Jamieho, George a Lottie, které si touží zopakovat loňský předvánoční čas v malé vesničce Little Moseley, v níž se Therese usadila na stáří ve svém sídle Hartington Manor.

A pak se zčistajasna na prahu objeví Melissa, jedna z Theresiných starších vnuček. Její matkou je Theresina starší dcera, jež nyní posílá prosebný vzkaz, ať dívku v Hartington Manor nechá až do celorodinného vánočního setkání.

Lady Osbaldestoneová sice nemá s naštvanými dospívajícími děvčaty příliš zkušeností, ale Melissu vřele přivítá. Mladší děti ochotně zasvětí sestřenku do svých plánů. Melissa nad nimi sice zpočátku ohrnuje nos, ale rychle zjistí, že ještě není natolik dospělá, aby si nemohla vychutnat prosté radosti vesnických Vánoc.

Loni se Therese naučila trik, jak zabavit své nečekané hosty, aby neměli čas na rošťárny. A letos se jako na zavolanou dozvěděla, že nový varhaník má menší problém: umí hrát výhradně z not, ale kostelní sbírka koled bohužel záhadně zmizela. Lady Osbaldestoneová okamžitě slíbila, že s pomocí vnoučat zkusí knihu objevit a zachránit tak jednu z nejmilovanějších vánočních tradic – mši se sborovým zpěvem koled.

Kniha byla volně k zapůjčení celé vesnici, proto zpočátku nikoho nenapadlo, že z jejího hledání vznikne problém. Bohužel, jak čtveřice pátračů jde dům od domu a všude hledá vzácnou sbírku koled, nikde není ani náznak stopy a záhada se prohlubuje. Pak varhaník náhodou zaslechne děti při zpěvu a nabídne jim, ať vystoupí v kostele jako hostující sbor. Děti zpěv milují, a za předpokladu, že včas dostanou do ruky sbírku koled s notovým záznamem, by mohly vesnickou komunitu obohatit o výjimečný zážitek.

A zatímco objevení ztracené knihy s koledami je stále naléhavější, děti – jako pravá Theresina vnoučata – zaujala rodící se láska dvou mladých lidí, jež raší a rozkvétá přímo před očima.

Vánoce se kvapem blíží, ale otázka zůstává. Objeví čtyři pátrači svazek s koledami včas, aby zachránili vesnickou vánoční mši? A podaří se jim varhaníka a harfenistku pošťouchnout k tomu, aby sáhli po štěstí, které jim trčí přímo před nosem?

Druhý díl série. Vánoční příběh plný hudby a romantické lásky.

Obyvatelé vesnice Little Moseley

Sídlo Hartington Manor

lady Therese Osbaldestoneová – matka, babička a ženská hlava rodu Osbaldestoneových, uznávaná společenská autorita

lord James Skelton, vikomt Skelton (Jamie) – Theresin vnuk, nejstarší syn lorda Ruperta Skeltona, hraběte z Winslow, a Celie, rozené Osbaldestoneové

ctihodný George Skelton – Theresin vnuk, druhý syn z dětí lorda Ruperta Skeltona, hraběte z Winslow, a Celie, rozené Osbaldestoneové

lady Charlotte (Lottie) Skeltonová – Theresina vnučka, nejstarší z dcer lorda Ruperta Skeltona, hraběte z Winslow, a Celie, rozené Osbaldestoneové

Melissa Abigail Northová – Theresina vnučka, druhá dcera Reginalda Northa, lorda Northa, a Henrietty rozené Osbaldestoneové

Služebnictvo ubytované v sídle Hartington Manor

pan George Crimmins – komorník

paní Edwina Crimminsová – hospodyně, manželka pana Crimminse

paní Rose Haggertyová – kuchařka, vdova

slečna Harriet Ornebyová – velice schopná komorná lady Osbaldestoneové

pan John Simms – podkoní a kočí

Služebnictvo docházející do sídla Hartington Manor

pan Ned Foley – zahradník, mladší bratr Johna Foleyho, majitele farmy Crossley

slečna Tilly Johnsonová – kuchyňská pomocnice paní Haggertyové, dcera Johnsonových z farmy Witcherly

slečna Dulcie Wigginsová – služebná podřízená paní Crimminsové, osiřelá neteř Marthy Tooksové, manželky majitele Tooksovy farmy

Sídlo Dutton Grange

lord Christian Longfellow – majitel, major ve výslužbě, působil v pluku Královniných dragounů

lady Eugenia Longfellowová – rozená Fitzgibbonová, starší nevlastní sestra Henryho Fitzgibbona

Cedric Christopher Longfellow – novorozený syn Christiana a Eugenie Longfellowových

pan Hendricks – majordom, seržant ve výslužbě, který sloužil s majorem Longfellowem

pan Jiggs – sluha, podkoní, bývalý vojenský sluha majora Longfellowa

paní Wrightová – hospodyně, vdova

kuchařka

pan Jeffers – lokaj

pan Johnson – stájník, bratranec Thada Johnsona z farmy Witcherly

Sídlo Fulsom Hall

pan Henry Fitzgibbon – jeho dosud neplnoletý majitel, student Oxfordu

paní Ermintrude Woolseyová – ovdovělá sestřenice otce sourozenců Fitzgibbonových

pan Mountjoy – komorník, bratranec Cyrila Mountjoye, majitele místního obchodu

paní Fittsová – hospodyně, vdova

Phipps – Henryho osobní sluha

pan Billings – Henryho podkoní

pan Hillgate – stájník

Terry – pomocník stájníka

James – sluha

Hosté v sídle Fulsom Hall

vikomt Dagenham (Dags) – nejstarší syn hraběte z Carsely, Henryho přítel z Oxfordu

Thomas Kilburn – Henryho přítel z Oxfordu

ctihodný George Wiley – dědic vikomta Worthe, Henryho přítel z Oxfordu

Sídlo Swindon Hall

pan Horace Swindon (major) – majitel, manžel Sarah, major ve výslužbě

paní Sarah Swindonová (Sally) – manželka Horace

Faith Collisonová – neteř Horace

pan Colton – komorník

paní Coltonová – hospodyně

paní Higginsová – kuchařka

ostatní služebnictvo

Vikářství u kostela svatého Ignáce na kopci

reverend Jeremy Colebatch – kněz

paní Henrietta Colebatchová – reverendova manželka

paní Hatchettová – hospodyně a kuchařka

Obyvatelé domků v majetku církve

pan Alfred Filbert – jáhen a vrchní zvoník

pan Richard Mortimer – varhaník a sbormistr

[pan Philip Goodes a paní Goodesová – předchozí sbormistr s manželkou – se odstěhovali do Hove]

Buttsovo pekařství na Hlavní ulici

paní Peggy Buttsová – pekařka, Fredova manželka, sestra Flory Milsomové

pan Fred Butts – Peggyin manžel, vesnický všeuměl

Fiona Buttsová – dcera manželů Buttsových

Ben Butts – syn manželů Buttsových

Bilsonovo řeznictví na Hlavní ulici

pan Donald Bilson – řezník

paní Freda Bilsonová – Donaldova manželka

pan Daniel Bilson – nejstarší syn Donalda a Fredy Bilsonových

paní Greta Bilsonová – Danielova manželka

William Bilson (Billy) – syn Daniela a Grety, dvojče malé Annie

Annie Bilsonová – dcera Daniela a Grety, Billyho dvojče

Poštovní úřad a Mountjoyův obchod na Hlavní ulici

pan Cyril Mountjoy – majitel, bratranec komorníka z Fulsom Hall

paní Gloria Mountjoyová – Cyrilova žena

pan Richard Mountjoy (Dick) – nejstarší syn Cyrila a Glorie

paní Cynthia Mountjoyová – Dickova manželka

Gordon Mountjoy – syn Dicka a Cynthie

Martin Mountjoy – druhý syn Dicka a Cynthie, čerstvě narozený v prosinci 1811

Hostinec U Kohoutí ostruhy na Hlavní ulici

pan Gordon Whitesheaf – hostinský

paní Gladys Whitesheafová – Gordonova žena

pan Rory Whitesheaf – nejstarší syn Gordona a Gladys

Cameron Whitesheaf (Cam) – druhý syn Gordona a Gladys

Enid Whitesheafová (Ginger) – dcera Gordona a Gladys

Tooksova farma

pan Edward Tooks – farmář

paní Martha Tooksová – Edwardova žena, teta Dulcie, služebné lady Osbaldestoneové

Mirabelle Tooksová – nejstarší dcera Edwarda a Marthy

Johnny Tooks – nejstarší syn Edwarda a Marthy

Georgina Tooksová – mladší dcera Edwarda a Marthy

Charlie Tooks – mladší syn Edwarda a Marthy

Milsomova farma

pan George Milsom – farmář

paní Flora Milsomová – Georgeova manželka, sestra Peggy Buttsové, občasná pomocnice v pekařství

Robert Milsom – starší syn George a Flory

William Milsom (Willie) – mladší syn George a Flory

Farma Crossley

pan John Foley – farmář, bratr Neda, zahradníka lady Osbaldestoneové

paní Sissy Foleyová – Johnova manželka

William Foley (Will) – syn Johna a Sissy

hejno Foleyovic dětí, synovců a neteří

Farma Witcherly

pan Thaddeus Johnson (Thad) – farmář, otec Tilly, kuchyňské pomocnice u lady Osbaldestoneové, bratranec paní Haggertyové, kuchařky u lady Osbaldestoneové, a také stájníka Johnsona z Dutton Grange

paní Millicent Johnsonová (Millie) – Thadova manželka, matka Tilly

Jessie Johnsonová – dcera Thada a Millie, Tillyina mladší sestra

hejno dalších Johnsonovic dětí

Lidé odjinud než z vesnice

pastor z East Wellow

1. kapitola

9. prosinec r. 1811. Hartington Manor v Little Moseley, Hampshire

Jsem upřímně šťastná, že jsou opět tady.

Therese, lady Osbaldestoneová, se láskyplně usmála na trojici dětí, jež si hrály před krbem v jejím soukromém salonku, a v duchu si přiznala, že se jí trochu ulevilo. Ona i celá domácnost se těšily z každého dne loňských vánočních svátků, které děti strávily pod zdejší střechou, ale sourozenci vyrůstali tak rychle, že s jejich další návštěvou, byť sebevíc vítanou, se nedalo počítat. Ale osud tomu chtěl, že o zopakování loňských svátků s vnoučaty nepožádala ani Therese, dokonce ne ani jejich rodiče, ale samy děti.

Letos se celá rodina těšila dobrému zdraví a Therese tedy předpokládala, že Jamieho, George a Lottie uvidí až po příjezdu do sídla Winslow Abbey, kde žila její mladší dcera Celia s celou rodinou, aby jako obvykle všichni strávili společné Vánoce. Místo toho se včera večer děti objevily na jejím prahu rozzářené nevinnou jistotou, že budou přivítány s láskou a nadšením. Jamie předložil dopis od jejich matky Celie, vévodkyně z Winslow, jež sdělovala, že trojice prostě musí strávit dva předvánoční týdny u babičky v Little Moseley a že babička proti tomu zaručeně nebude mít sebemenší námitky. Celiin dopis končil doporučením, že pokud babičce z jakéhokoliv důvodu dělá nečekaný příjezd vnoučat čáru přes rozpočet, bez zábran je má posadit zpět do kočáru a poslat k rodičům; ostatně, byla by to pro ně životní lekce, aby se příště vyvarovaly nemoudré víry, že celé okolí sdílí jejich očekávání a přání.

Tři uličníci vpadli do Theresiny klidné domácnosti s vlnou smíchu, jekotu a překypujícího nadšení, čímž vyvolali široký úsměv nejen u veškerého služebnictva, ale i u své babičky. Přítomnost dětí i jejich dovádění měly na Therese pozoruhodný účinek: prostě se ani na vteřinu nedokázala zachmuřit.

Hned ráno poslala kočího s prázdným kočárem zpátky do Winslow Abbey. Až koncem měsíce pojede k dceři na společnou oslavu vánočních svátků, děti se přepraví domů s babičkou v jejím kočáře.

U snídaně se Therese vnoučat vyptávala, jak se jim po celý rok dařilo, co nového se už všichni naučili a zda je i doma vše při starém. Trochu ji zaskočilo, jak ochotně děti odpovídají, zatímco samy ji zasypávaly dotazy na život ve vesnici.

Georgeova první otázka zněla, zda se husí hejno farmáře Tookse zatoulalo i letos. Nejlepší odpověď – a současně způsob, jak děti zabavit – byla hejno jim ukázat. Sotva všichni dojedli a otřeli si ústa, navlékli si kabáty, šály, rukavice a rukávníky, nasedli do bryčky a za příjezdovou cestou odbočili kolem stájí Dutton Grange k zadní části pozemků rodiny Longfellowových k malému hospodářství u samé hranice panství.

Pobořená chalupa byla nově opravená a z jejích dveří vyšel Johnny Tooks, aby návštěvu přivítal. Therese se shovívavým souhlasem pozorovala znovushledání Johnnyho a svých urozených vnoučat, včetně malé Lottie.

Johnny si vyžádal souhlas a odvedl trojici malých Skeltonů za chalupu do starého sadu, kde se padaným ovocem spokojeně vykrmovalo husí hejno.

„Mou povinností je na ně dohlížet!“ pochlubil se pyšně Johnny. „Táta s lordem Longfellowem rozhodli, že pokud sem husy na podzim samy zamíří, nemá smysl jim v tom bránit. Ostatně, aspoň to tady v sadu trochu vyčistí od padanek.“

Therese trpělivě vyčkávala, než si mládež vzájemně sdělí všechny novinky. Johnny měl od Dicka Mountjoye nejnovější zprávu, že vzhledem k teplotám se letos nebude konat žádné předvánoční bruslení, protože led bezpečně zesílí až v průběhu ledna. Následovalo všeobecné zklamání, ale pak Johnny odpověděl kladně na Lottiinu otázku, zda letos zase bude vánoční mše s koledami a vesnické představení s děťátkem v jesličkách, a všichni se zase rozzářili.

„Vždyť jinak by to ani nebyly pořádné Vánoce,“ ujistil je Johnny.

Děti v Little Moseley sice strávily jen jediné Vánoce, ale zdejší tradice jim i jejich babičce učarovaly. Když lady Osbaldestoneová poslouchala při zpáteční cestě jejich nadšené brebentění, logicky došla k závěru, že děti na pobytu u babičky nejvíc láká možnost zapojit se do života zdejší vesnické komunity.

Švihla otěžemi a nasměrovala koně po cestě zpět. U stájí Dutton Grange na ně čekal lord Longfellow, aby je pozdravil a pozval na čaj s ním, jeho ženou lady Eugenií i novorozeným synáčkem.

Therese s dětmi přijala pozvání s nadšením. Jamie, George i Lottie loni pomohli upjaté Eugenii Fitzgibbonové a samotářskému vysloužilému majorovi Christianovi najít k sobě cestu. Na první pohled šlo o vydařené manželství: Eugenia štěstím jen zářila a Christian pukal pýchou nad dva měsíce starým dědicem.

Therese spokojeně dohlížela na děti, jež si něžně hrály s maličkým Cedrikem, který zdědil jméno po Christianově zemřelém bratrovi. Eugenii ujistila: „S kojenci to umějí – jejich sestřička je teprve dvouletá.“

V Dutton Grange strávili celou příjemnou hodinku a do Theresina sídla se vrátili včas k obědu, po němž si děti vyprosily svolení zajít na náves za ostatní drobotinou. Vzhledem k tomu, že byli o rok starší – nejmladší buclatá Lottie byla šestiletá, z osmiletého George se vyklubal vážný rozumbrada a Jamie byl zodpovědný devítiletý mládeneček – Therese nečinilo potíže dovolit jim vyběhnout do vesnice na vlastní pěst, zatímco ona se bude věnovat své korespondenci.

Jak se ukázalo, Therese vnoučatům důvěřovala právem. Počasí bylo netypicky teplé – i proto se na jezeře zatím nevytvořil dost silný led –, ale odpoledne začal fičet ledový západní vítr a zahnal děti domů dřív, než jim bylo milé. Vrátily se tedy v pořádku a včas, aby se stačily umýt a převléknout k večeři.

A teď si tři rozcuchaní andílci hověli před krbem a upíjeli husté kakao, které jim speciálně uvařila kuchařka paní Haggertyová. Celkem bez zájmu se hrabali v krabici her, již si s sebou přivezli.

Když se to vzalo kolem a kolem, Theresin první den s vnoučaty proběhl příjemně. Nebylo pochyb, že přítomnost dětí vlila novou energii do žil sloužícím, kteří jinak trávili dny v klidu, ale i nudě.

A vzhledem k tomu…

Therese při pohledu na vnoučata vážně pochybovala, že by je krabice her stačila zabavit po celý dvanáctidenní pobyt ve zdejším sídle. Jednadvacátého se musejí vydat na dvoudenní cestu do Winslow Abbey. Ale do té doby… Bylo jí jasné, že vnoučata očekávají stejně napínavou zábavu, jakou zažila minulý rok, když všichni společně s babičkou a vesnickými dětmi pátrali po Tooksově zmizelém husím hejnu.

Ti tři sice vypadali jako andílci, ale byli její vnoučata. Aktivita pro ně byla stejně samozřejmá a nezbytná jako vzduch k dýchání.

A dokonce právě touha po dobrodružství byla hlavním impulzem, jenž přiměl děti vydupat si další návštěvu babičky v zapadlé vísce Little Moseley.

Therese doufala, že se ve vesnici i v letošním roce skrývá nějaká záhada, jež naléhavě čeká na rozluštění.

Ze zadumání čtveřici vytrhl zvuk kol rachotících ve štěrku příjezdové cesty.

Děti rázem zbystřily a ohlédly se k oknu zahalenému závěsem. Pak se obrátily k Therese.

Ta jen povytáhla obočí. „Žádnou návštěvu nečekám.“

„Já se podívám!“ Jamie postavil velký šálek kakaa na podlahu a vrhl se k oknu. Sourozenci se mu drželi v patách. Jamie odhrnul těžký závěs a všechny tři děti se bok po boku opřely o parapet velkého okna.

„Měsíc mi svítí do očí!“ postěžovala si Lottie.

„Je to cestovní kočár!“ hlásil překotně George. „Velký a těžký.“

Skřípot kol utichl a vzápětí Jamie užasle ohlásil: „A na kozlíku sedí kočí strýčka Northa!“

„Vážně?“ Therese se posadila vzpřímeně. Co to, u všech všudy…

Ozval se domovní zvonek.

Všechny tři děti vyskočily a chystaly se vyřítit na chodbu.

„Ne!“ Therese zvedla rázně ruku. „Nejste přece žádní nevychovanci.“

Trojice se na ni uličnicky zakřenila, ale poslušně se nechala od okna poslat zpátky na pohovku.

Z chodby slyšeli Crimminsovy těžké kroky a vzápětí mužské hlasy. Po chvíli se ozval další hlas, ale ani citlivý sluch šestiletého děvčátka nerozeznal, komu asi patří a co říká.

Po chvilce Crimmins otevřel dveře salonku a uvedl dovnitř urostlou štíhlou postavu v temně rudém teplém plášti, s hlavou zachumlanou do černého šálu spadajícího přes obličej a s rukama schovanýma v malém černém rukávníku.

Therese ta postava připadala kdovíproč ztracená, opuštěná.

Crimmins s úklonou oznámil své paní: „Slečna Melissa, má lady.“

Osůbka chvíli na Therese nehybně zírala a poté, jako by se vzpamatovala, předvedla zdvořilou poklonku. Pak si rukou v rukavičce odhrnula šál z obličeje. Zpod hustých černých vlasů vyhlédly tmavě modré oči druhé dcerky Theresiny starší dcery Henrietty. „Dobrý den, babičko.“

Vzhledem ke kontrastu Melissina dospěle zastřeného hlasu a nejistotou rozechvělých slov Therese rázem vstala z křesla. Hlavou se jí honily ty nejděsivější možné scénáře.

Než stačila děvčeti položit první otázku, Melissa vytáhla z rukávníku dopis a podala jí ho.

„Máti mi nařídila tohle ti po příjezdu předat.“

To oznámení přineslo Therese aspoň jistou úlevu; Henrietta je zřejmě v pořádku. Dívka si zřejmě vůbec nevšimla bratranců a sestřenice, kteří moudře drželi pusu a seděli tiše jako pěna. Dívka – nu, co nevidět žena – byla už čtrnáctiletá mladá dáma a držela se zpříma, prkenně, jako by měla napjatý každý sval v těle.

Therese sice netušila, co se děje, ale řídila se instinktem, jenž ji zklamal jen málokdy. Zamířila k vnučce a ještě dřív, než sáhla po dopisu, jemně, nicméně s nepochybnou vřelostí ji objala. „Vítej v Hartington Manor, má drahá.“

Melissa zůstala na okamžik jako zkamenělá, ale pak z ní to nepřirozené napětí vyprchalo a na pár vteřin babiččino objetí opětovala.

Therese poté o krok ucouvla a Melissa si téměř neslyšně vzdychla.

Therese si od dívky vzala dopis, ale hned ho neotevřela. Jemně pohladila vnučku po rameni – obě byly téměř stejně vysoké – a vlídně pravila: „Dej šál a plášť Crimminsovi, drahoušku, a pak…“ Ohlédla se po třech Celiiných rošťácích, kteří právě zdvořile upíjeli své kakao a celý výjev pozorně sledovali přes okraje hrnků. „Snad by ti Crimmins také mohl donést horké kakao na zahřátí.“

Melissa si konečně všimla svých bratranců a sestřenky, kteří v rukou svírali hrnky s kakaem. Zaváhala. Kakao byl nápoj pro děti, a jí přece už bylo čtrnáct…

Jamie se zazubil a zvedl hrnek jako k přípitku. „Je opravdu dobré.“

Melissa se váhavě ohlédla k Therese, ale pak kývla na Crimminse: „Děkuji, kakao mi přijde k chuti.“

„Dobrá.“ Therese nasměrovala dívku k pohovce. Ostatní tři děti se sesedly, aby pro sestřenku zůstalo volné místo nejblíž krbu.

Therese se opět usadila v křesle a sledovala Melissu, jak se vážně a zakřiknutě zdraví s dětmi, jež pozdrav opětují se zvědavým úsměvem. Therese si vzpomněla na Henriettin dopis, takže přelomila pečeť a list rozložila.

„Přijela jsi babičku navštívit, stejně jako my?“ vyzvídala Lottie.

Melissa kradmo mžikla po Therese, jež předstírala, že hovor nevnímá, a obrátila se k sestřence. „To záleží na babičce.“

Opravdu? Therese sáhla pro svůj lorňon. Určitě je v některé z mnoha kapes, protože teď už ho většinou nosila pořád s sebou.

„A kdy jste dorazili vy tři?“ zeptala se Melissa trojice dětí.

Zatímco Therese šátrala po lorňonu, stačila si uvědomit, že Melissa zasypává malé bratránky a sestřenku dotazy na domov, na zdejší návštěvu a vesnici, aby se tak obratně vyhnula otázkám, jež se Jamie, George a Lottie snažili položit jí.

Therese konečně nahmátla lorňon zastrčený do výstřihu. Vylovila ho, nasadila na nos a zadívala se na Henriettin dokonalý rukopis.

Crimmins donesl Melisse hrnek s kakaem a ze džbánku dolil Lottie, Jamiemu i Georgeovi. Po jeho odchodu zavládlo celkem uvolněné mlčení.

Therese dopis nejprve zběžně přelétla a pak se do něj začetla podrobněji. Henrietta v dopise – obrazně řečeno – sebe i Melissu vydala Therese na milost i nemilost.

V listu stálo:

Nejdražší matko,

doufám, že se ti daří dobře. Prosím tě o pomoc ve zcela nečekané situaci. Amandě je teprve patnáct a už dostala pozvánku na předvánoční večírek v sídle Trevallayanových; na podobné starosti je sice ještě brzy, ale všichni víme, že důležitá mladá přátelství mohou dívce pomoci vyšlapat si cestičku londýnskou společenskou sezonou. Přirozeně bych s sebou ráda vzala i Melissu – koneckonců, je mladší o pouhý rok –, ale poslední dobou se chová tak náladově a reaguje tak nevypočitatelně, že si nemůžu dovolit pustit ji do společnosti. Prosím tedy, aby ses slitovala nad ní, nade mnou i nad Amandou a dovolila Melisse strávit u tebe těch pár týdnů do vánočních oslav. Kdyby ses vnučky ujmout nemohla, slíbila se o ni postarat Celia, ovšem její tři starší děti jsou u tebe, takže Melissa by neměla žádnou společnost – což je to nejhorší, co by ji mohlo potkat.

Vůbec nechápu, co Melissu posedlo. Je to chytré děvče, možná chytřejší než Amanda, ale jako by nenacházela smysl života a neměla o nic zájem; nebo že by jí chyběla motivace? Tak či onak, už měsíce se neusmála a snaží se chodit co nejčastěji v černém – chápeš to, v černém! Kromě toho, že ta barva je zcela nevhodná, Melissa v ní vypadá nezdravě a předčasně zestárle.

Upřímně doufám, že u mé dcery uspěješ tam, kde já selhala, nebo že i v poklidu vesnického života Melissa najde rozptýlení, jež ji zbaví jejích nepříjemných nálad.

S láskou

téměř zoufalá Henrietta

Therese sice nepřestávala hledět do dopisu, ale dobře věděla, že Melissa z ní nespouští oči a číhá na první reakci. Pečeť dopisu byla neporušená a Therese nepochybovala, že její starší dcera se Melisse o obsahu dopisu nezmínila ani slůvkem. Henrietta se možná sama nepovažovala za chytrou, ale zdravého rozumu měla pořád dost.

Lady Osbaldestoneová si nenalhávala, že by o dospívajících dívkách a tomto náročném období jejich výchovy něco věděla, natož aby měla osobní zkušenosti. Samozřejmě věděla, že dívky a mladé ženy bývají v této životní fázi poměrně svéhlavé a chovají se často nesnesitelně, ale sama problém kdysi vyřešila jednoduše tím, že dcery svěřila do péče špičkově kvalifikovaných guvernantek. Při jakémkoliv dalším setkání s Henriettou a Celií pak viděla jen skvěle vychované dívky s prvotřídním výcvikem pro zvládnutí oficiálního vstupu do vyšší společnosti.

Jako manželka vysoce uznávaného diplomata, jež většinu dospívání svých dětí strávila mimo vlast, se Therese vyhnula každodenním strastem většiny rodičů.

Nikdy tedy nemusela řešit, jak zvládnout dívčí trucovitost, jež se očividně vymezovala proti všem pravidlům a zásadám vyšší společnosti. Tu vzpouru chápala, a dokonce s ní dokázala i sympatizovat. Při vzpomínce na vlastní buřičské období si však vybavila, že sama se snažila ta nejnepříjemnější omezení ...

Konec ukázky

Table of Contents

Obálka

Tiráž

Titulní strana

Motto

Mapa

Vánoční koledy lady Osbaldestoneové

Obyvatelé vesnice Little Moseley

1. kapitola