Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy

Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována ani šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

Ing. arch. et Mgr. Klára Nedvědová, Ph.D. (ed.), Ing. Lukáš Balík, Ph.D., Ing. Pavel Fára, Ing. Jiří Frankl, Ph.D., Ing. Ivana Kopecká, RNDr. Vladislava Kostkanová, Ph.D., Ing. Ivo Šimůnek, CSc.

Památky a povodně

Prevence a sanace

Vydala Grada Publishing, a.s.

U Průhonu 22, Praha 7

obchod@grada.cz, www.grada.cz

tel.: +420 234 264 401, fax: +420 234 264 400

jako svou 7574. publikaci

Odpovědná redaktorka Alice Zavadilová

Odborný recenzent Ing. arch. Martin Merger

Grafický návrh Zdeněk Häckl

Sazba Martina Mojzesová

Formát ePub Štěpán Böhm

Obálka Petr Liška

Autor ilustrací Ing. arch. et MgA. Ondřej Kamenický

Počet stran 184

První vydání, Praha 2020

Vytiskly Tiskárny Havlíčkův Brod, a.s.

© Grada Publishing, a.s., 2020

Cover Design © Grada Publishing, a.s., 2020

Názvy produktů, firem apod. použité v knize mohou být ochrannými známkami nebo registrovanými ochrannými známkami příslušných vlastníků.

Kniha vznikla jako výsledek projektu DF11P01OVV009 – Metodika a nástroje ochrany a záchrany kulturního dědictví ohroženého povodněmi (2011–2015, MK0/DF) financovaného Ministerstvem kultury České republiky v rámci programu NAKI.

ISBN 978-80-271-1541-9 (ePub)

ISBN 978-80-271-1540-2 (pdf)

ISBN 978-80-271-1763-5 (print)

Úvod

Počaply, povodeň 2013

(foto: archiv Povodí Labe, státní podnik)

Povodně představují přírodní jev, kterému nelze předejít nebo mít jeho průběh zcela pod kontrolou. V posledních dvaceti letech byly postiženy některým z typů povodní téměř všechny oblasti naší republiky. Kromě ztrát na životech a majetku došlo také k vážnému poškození kulturního dědictví a k negativním změnám v kulturní krajině.

Nenahraditelné společenské i hmotné ztráty a vysoké náklady vynaložené na restaurování a obnovu objektů kulturního dědictví zničených povodněmi vyvolaly potřebu tuto situaci adekvátně řešit. Posílení zájmu o provádění preventivních opatření snižujících vliv živelných pohrom na jednotlivé objekty i krajinné celky se z dlouhodobého hlediska jeví (oproti sanačním opatřením) jako výrazně efektivnější a levnější varianta, šetrnější k objektům samotným a zachovávající maximální míru jejich autenticity. Opatření, která by zcela eliminovala vznik škod a ztráty na objektech kulturního dědictví v důsledku působení povodní, není možné zajistit. Vhodně vybraná a cílená preventivní opatření ale mohou výrazně zmírnit negativní dopad této živelné pohromy.

Iniciativy směřující ke zlepšení prevence mající za cíl zmírnění důsledků působení živelných katastrof na jednotlivé objekty kulturního dědictví probíhají na mezinárodní, regionální i lokální úrovni ve větší míře od 90. let minulého století. Do existujících rámců všeobecných záchranných plánů se snaží začlenit postupy zohledňující speciální povahu i rozmanitost kulturního dědictví a vypracovat metodické postupy a mechanismy provádění preventivních opatření i záchranných prací „in situ“ – tedy přímo na místě pohromy. I přes významnou státní podporu a značné finanční i věcné prostředky vynaložené na protipovodňovou ochranu rozsáhlých území i dílčích územních celků nelze při ochraně objektů spoléhat pouze na tato velká územní opatření. Ochrana jednotlivých objektů a movitého majetku spadá především do kompetencí vlastníků, uživatelů nebo pověřených správců. Zůstává tak zejména na jejich vůli, technickém vzdělání a osobním přístupu, jakým způsobem k ochraně objektů přistoupí a jaké zvolí koncepční a technologické postupy.

Kulturně, historicky nebo umělecky hodnotné stavby, konstrukční prvky či předměty vyžadují zvýšenou pozornost právě pro svoji jedinečnost i proto, aby si uchovaly co největší míru autenticity. V kritických situacích, mezi které paří i povodně, kdy je třeba se rychle rozhodovat, může nedostupnost informací, jež by mohly posloužit k základnímu (laickému) rozpoznání kulturněhistorických hodnot, a neznalost adekvátních preventivních opatření a sanačních postupů způsobit nenahraditelné ztráty. Bohužel zkušenosti z praxe ukazují, že znalost problematiky ochrany objektů před živelnými pohromami i následných opatření je u jednotlivých vlastníků nebo správců či uživatelů objektů mnohdy nedostačující. Přitom pouze odborně a smysluplně navržená a správně realizovaná opatření mohou vést k minimalizaci škod. Naopak chybně navržená nebo realizovaná preventivní opatření a později i sanační zásahy mohou situaci a celkové škody na hodnotách kulturního dědictví často ještě výrazně zhoršit.

Předkládaná publikace přibližuje širší veřejnosti aktualizovanou verzi metodiky „Posouzení zranitelnosti a prevence kulturního dědictví před povodněmi“, rozšířenou o některé sanační postupy vhodné pro objekty movitého i nemovitého kulturního dědictví, jež byly poškozeny povodní. Všem, kteří spravují historicky cenné objekty, zajišťují údržbu a jsou zodpovědní za jejich technický stav a provoz, má poskytnout návod, jak lze stanovit kvalifikovaný odhad zranitelnosti a riziko poškození povodní, ale také rady, jak poškození předcházet a jak jej řešit. Základní principy a postupy preventivní ochrany a sanačních opatření jsou v této publikaci přehledně uvedeny jak pro konstrukční prvky (nemovitý majetek), tak pro prvky vnitřního vybavení (movitý majetek). Kniha se nezabývá obecnými předpisy a návody pro zvládání povodňových rizik a likvidaci škod, ale zdůrazňuje pouze specifika ochrany hmotného kulturního dědictví.

1Vstupní parametry

1.1Nebezpečí výskytu povodně v místě památky

Nebezpečí výskytu povodně závisí především na geomorfologických a klimatických podmínkách v dané lokalitě. Obecně se dá říci, že nejvíce jsou ohroženy objekty vyskytující se v okolí velkých řek, v přirozených rozlivových a zátopových územích, v okolí menších vodních toků, pod svahy hor a kopců nebo na dnech horských údolí. Příčinou povodní je ve většině případů nadměrné množství srážek, které může způsobit zvýšení hladiny vodního toku, zvýšení hladiny podzemní vody, při nedostatečném vsakování pak i pohyb vody po povrchu svažitého terénu nebo rozliv vody ze zahlcených kanalizačních systémů.

Pro určení pravděpodobnosti výskytu povodně v okolí hlavních vodních toků slouží mapy záplavových území stanovených příslušným vodoprávním úřadem. Tyto mapy znázorňují rozlivová území povodní s pravděpodobnou dobou opakování 5, 20 a 100 let (Q5, Q20, Q100). Pro některé toky jsou vyznačena i záplavová území největší dosud zaznamenané přirozené povodně. Důležitou informací je též hranice aktivní zóny záplavového území pro Q100, která vymezuje oblasti v zastavěných územích obcí a v územích určených k zástavbě podle územních plánů, jež při povodni odvádějí rozhodující části celkového průtoku a v nichž je bezprostředně ohrožen život, zdraví a majetek lidí.

Při silných přívalových deštích vznikají povodně, které jsou jen velmi obtížně předvídatelné. Zasahují okolí malých vodotečí i suchá údolí. Vlivem nedostatečného vsakování se voda ve svažitých územích valí po povrchu a ohrožuje především údolní lokality. Povodeň má v tomto případě rychlý nástup a rychlou kulminaci, ale také krátké trvání a voda obvykle rychle opadává. Proud vody má velký dynamický účinek, převažuje vodorovné působení sil. Intenzivní proudění způsobuje podemílání základů, statické narušení konstrukcí, případně změnu polohy objektu. Komplikací je velké množství plovoucích předmětů a bahna, které voda vlivem velké dynamiky proudu cestou unáší. Hrozí také sesuvy půdy. Konfigurace (spád) terénu v okolí stavby orientačně udává převládající směr toku povodňové vody. Povodně z přívalových dešťů (bleskové) závisí na mnoha faktorech – množství srážek, jejich intenzitě a nasycení terénu vodou. Informace o tomto typu povodní lze získat z historických záznamů, databáze ČHMÚ a ze zkušeností místních obyvatel.

Příčinou záplav i na jinak zdánlivě bezpečných místech může být zpětné proudění v kanalizačním systému, které může být způsobeno jeho zahlcením a následným ucpáním nebo zvýšenou hladinou ve vodoteči. Nebezpečí představují také nepoužívaná, zasypaná či zahrazená díla, jež v minulosti sloužila k odvádění nebo zadržování vody. Při povodni se funkce těchto staveb znovu aktivuje a voda si razí cestu původním korytem řek, bývalou stokou či drenáží. Informace o existenci těchto děl lze nalézt v historických mapách, původní stavební dokumentaci, někdy postačí důkladnější obhlídka terénu.

Zvýšení hladiny podzemní vody vlivem povodní či většího množství srážek může nastat, aniž by byly patrné projevy povodně nad terénem. Podzemní voda a její pohyb mohou způsobit změny poměrů v podzákladí (vytváření kaveren, změna únosnosti zemin, svahová nestabilita), tlakové působení vodního sloupce má za následek pronikání vody stěnami a podlahou podzemních prostor, v horším případě jejich provalení a narušení celkové statické funkce objektu. Důležitou informací pro stanovení rizika vzniku škod je tedy i znalost postavení hladiny podzemní vody vůči základové spáře a propustnosti podloží. Průměrné hladiny podzemní vody, převládající směry jejího pohybu a případné výkyvy jsou uvedeny v hydrogeologických mapách.

Možnosti průniku vody do objektu – kanalizace, povrchová voda ze svažitého terénu, podzemní voda, voda z koryta řeky

1.2Charakteristiky povodně

Charakteristiky povodně[1] jsou základním předpokladem pro stanovení intenzity[2] povodně a povodňového ohrožení[3] a jsou též určující pro návrh preventivních opatření. Roční období, ve kterém povodeň nastala, ovlivňuje provádění sanačních zásahů a riziko poškození z prodlení sanace.

Rychlost nástupu povodně má vliv na možnosti využití operativních opatření a většinou též implikuje dynamiku povodňové vlny – kulminační faktory. Lze ji odvodit ze zkušenosti s povodněmi z minulosti a z typu povodně. Přívalové (bleskové) povodně mívají nástup a kulminaci v řádu hodin, proto je v tomto případě velmi omezený čas na aplikaci operativních opatření. U ostatních typů povodní se dá očekávat kulminace spíše v řádu dní.

Dynamika proudu je definována rychlostí proudění záplavové vody. S rychlostí proudu roste možnost poškození objektu dynamickými účinky, nárazy plaveného materiálu apod. Proud způsobuje podemílání základových konstrukcí, deformace a posun konstrukčních částí nebo celého objektu. Dynamiku proudu lze předvídat z charakteru povodně a konfigurace území. Bleskové povodně mají obvykle větší dynamický účinek než povodně vznikající postupným nastoupáním hladiny ve vodoteči. Svažitá území a úzká údolí znamenají pravděpodobnost vzniku silného proudění vody.

Očekávaná délka zaplavení ovlivňuje rozsah poškození a možnosti následné sanace. S nárůstem délky působení vody roste riziko poškození konstrukce a rozsah sanačních opatření. Ze zkušenosti s povodněmi v minulosti v dané lokalitě a též z charakteru terénu a typu podloží (svažitý terén a propustné podloží umožňuje rychlý odtok vody) lze odvodit, zda konstrukce bude vystavena působení vody v řádu hodin, dní či týdnů.

Výška vodního sloupce při zaplavení má vliv na rozsah poškození i na volbu preventivních opatření. Očekávanou výšku hladiny zaplavení lze určit ze zkušenosti z předcházejících záplav, z místních kronik nebo z map záplavových území. S nárůstem vodního sloupce narůstá hydrostatický tlak a tím i riziko poškození proražením či provalením konstrukce. Lze očekávat větší nasycení materiálu vodou.

Schematické znázornění rozdílného proudění podzemní vody v propustném a nepropustném podloží

Četnost výskytu povodně má vliv na namáhání konstrukce a na připravenost na krizové situace. Časté opakování povodní významně zvyšuje namáhání konstrukcí kolísavým působením vody. Na druhou stranu tyto povodně bývají menšího rozsahu a nemají výrazně ničivý charakter. V oblastech s opakovaným výskytem povodní je obecně patrná vyšší připravenost objektů i místního obyvatelstva na povodňové situace, včetně aplikace operativních opatření i následných sanačních zásahů. Pravděpodobnou četnost výskytu záplav lze zjistit z map záplavových území, z místních kronik a z předešlých zkušeností.

Teplota vzduchu bezprostředně po povodni a roční období, ve kterém povodeň proběhla, ovlivňují rychlost vysychání a rozsah následné degradace. Vyšší teploty významně urychlují biologický rozklad organických materiálů a vznik biofilmu a porostu plísní na materiálech anorganických. Při teplotách pod bodem mrazu absorbovaná voda zamrzá, zvyšuje objem a vytváří tlak uvnitř materiálu. U některých materiálů může tento proces vést až k jejich mechanickému poškození.

1.3Inženýrsko-geologické a hydrogeologické podmínky podzákladí

Informace o složení a inženýrsko-geologických vlastnostech základové půdy a pohybu podzemní vody v podzákladí jsou zásadní při posouzení náchylnosti historického objektu k poškozením způsobeným povodněmi. Při povodních dochází nejen k proměnlivému sycení pórového prostoru zemin, ale i ke změnám proudění vody v něm. Vznikají proudové tlaky, které ovlivňují pórové tlaky, a tedy efektivní napětí v zeminách, ale také strukturu zemin. Změny v mechanickém chování zemin v důsledku interakce s povodňovou vodou mají přímý vliv na založení budov. V krajním případě, kdy dojde k překročení únosnosti základové půdy, může dojít až ke kolapsu objektu. Hlavní hlediska při posuzování typu zemin v podzákladí jsou:

_změna mechanického chování základové půdy při reakci na nasycení podzemní vodou,

_meze únosnosti základové půdy (sufoze, eroze, dynamické účinky proudící vody),

_propustnost zemin/hornin.

Povodně jsou též častým spouštěcím mechanismem pro svahové nestability (sesuvy). Jejich příčinou bývá zvýšené proudění vody jak povrchové, tak podzemní. Sesuvy mohou být aktivovány např. podemletím paty svahu, erozí nebo sufozí. Ohrožené svahy se nemusí nutně nacházet přímo u řečišť. Vlivem působení proudových tlaků, při vzedmuté hladině podzemní vody ve svahu, dochází k nárůstu pórových tlaků, snížení efektivních napětí v zemině a k následnému sesuvu. Protože sesuvy jsou velmi nebezpečným průvodním jevem povodní, je třeba jim věnovat zvláštní pozornost z hlediska nejen sanačních postupů, ale především preventivních opatření.

Inženýrsko-geologické a hydrogeologické poměry lze zjistit odborným průzkumem. Ten je možné doplnit také o geotechnický průzkum, který zjišťuje technický stav a provedení základových konstrukcí. Průzkum by měl být proveden především u historických objektů, u kterých není známé technické provedení základů, hloubka založení a kde se předpokládá, že povodeň ovlivní základové poměry a stav základů (např. u mostních konstrukcí).

Podemletí paty svahu – nebezpečí sesuvu a destrukce objektu

1.4Vztah objektu k okolním budovám a terénu

Objekty v řadové či blokové zástavbě jsou ohroženy průsakem vody z okolních budov. Statické poruchy jednoho z objektů se mohou projevit na sousedních stavbách podle toho, jak jsou konstrukčně provázány. Je-li objekt situován v řadové nebo blokové zástavbě, je třeba při prevenci i sanaci postupovat v součinnosti s opatřeními na okolních budovách. Jedná se zejména o řízené čerpání vody a koordinaci stavebních opatření z hlediska dlouhodobé prevence.

Objekty nebo jejich části zapuštěné pod úrovní terénu jsou náchylné k destrukci působením hydrostatického tlaku podzemní vody. Tyto prostory bývají zpravidla zaplaveny jako první a po opadnutí povodně zde voda zůstává nejdéle. Vyšší riziko zaplavení podzemních prostorů hrozí též z kanalizačního systému položeného níže, než je úroveň hladiny povodňové vody, protože může dojít k jeho zahlcení či proražení.

1.5Konstrukce a materiálové složení

Významným parametrem ovlivňujícím zranitelnost objektu vůči povodním je robustnost jednotlivých konstrukčních prvků, jejich konstrukční provedení a materiálové složení. Masivnost konstrukcí a použití vhodných a kvalitních materiálů výrazně snižuje náchylnost objektu k poškození. Podrobnější informace k jednotlivým konstrukčním prvkům a jejich materiálovému složení jsou uvedeny v kapitole 5: Specifika jednotlivých typů konstrukčních prvků.

Ohrožení částí objektu zapuštěných v terénu při zvýšení hladiny podzemní vody

Vzájemné ohrožení konstrukčně provázaných objektů

1.6Stav objektu

Celkový technický stav objektu má výrazný vliv na jeho odolnost vůči působení povodně. Povodeň většinou odhalí nebo zhorší poruchy, které se na objektu vyskytly již dříve. Tyto poruchy mohou přispět ke snížení odolnosti konstrukčních prvků i celé stavby. Nejčastější poruchy jsou snížená únosnost a stabilita v důsledku oslabení konstrukcí, vadného provedení nebo vadného návrhu, přetěžování, nevhodného užívání, nevhodných konstrukčních nebo sanačních zásahů, mechanického poškození nebo degradace jednotlivých materiálů. Poruchy, které vedou k oslabení konstrukce, se označují jako staticky významné. Ostatní poruchy, které konstrukce přímo neoslabují, se označují jako staticky nevýznamné. Výskyt, druh a rozsah poruch zjistíme průzkumem skutečného technického stavu objektu.

Konstrukční poruchy a jejich projevy:

_snížení únosnosti a stability konstrukce;

_změna polohy svislých a vodorovných konstrukcí, pokles základu;

_deformace výplňových prvků, svislých a vodorovných konstrukcí, přítomnost průhybů;

_uvolnění spojů tesařských a ocelových konstrukcí;

_ztráta přídržnosti povrchových vrstev;

_trhliny v konstrukčních prvcích a v jejich povrchových vrstvách.

Prověření příčin konstrukčních poruch lze provést metodami stavební diagnostiky, stavebně-technickým průzkumem o různém stupni podrobnosti, případně statickým přepočtem.

Materiálové poruchy a jejich projevy:

_ztráta mechanických vlastností materiálu (zejména pevnosti);

_objemové změny (bobtnání, sesychání);

_úbytek materiálu (eroze, sufoze, odpadnutí části);

_změna kvality povrchu (koroze, krusty, výdutě);

_změna barevnosti;

_přítomnost výkvětů solí;

_přítomnost tmavších vlhkých map;

_projevy napadení mikroorganismy (povlak), houbami (hniloba), hmyzem (požerky) a dalšími vyššími organismy.

Prověření příčin a závažnosti estetických a materiálových vad se provádí vizuální prohlídkou, nedestruktivními a šetrnými přístrojovými diagnostickými metodami, eventuálně fyzikálně-chemickými rozbory.

Pravidelná údržba objektu zvyšuje odolnost a snižuje míru zranitelnosti objektu. Jde o činnost vykonávanou nebo zajišťovanou vlastníkem (správcem) objektu s cílem udržet jej v plně funkčním a technicky způsobilém stavu. Běžná údržba zahrnuje čištění, drobné opravy a výměny poškozených nebo dožilých částí objektu (konstrukce).

Kolaps narušené konstrukce působením tlaku vodního sloupce

1.7Riziková konstrukční provedení a stavební zásahy

Důležitým krokem při odhadování zranitelnosti objektu při povodni (a tudíž i přístup k prevenci) je mapování rizikových konstrukčních provedení a dodatečných stavebních úprav. Tyto úpravy mohly být provedeny buď zcela účelově pro snížení vlhkosti zdiva (vlhkostně-sanační zásahy), nebo z důvodu zlepšení tepelně-fyzikálních parametrů objektu (zateplení), či změny dispozice (dostavby, přístavby, dozdívky, předezdívky atd.). Následující seznam uvádí, čemu je třeba věnovat pozornost.

Hydroizolační opatření:

_přívod a zadržování vody – drenáže, kanálky;

_zanesení a ztráta funkce při povodni – vnější hloubkové drenáže (vsakovací jímky, dreny, příp. kanalizační síť, elektroosmotické pole);

_ovlivnění rychlosti přirozeného vysychání – hydroizolační vrstvy v konstrukcích (povrchové úpravy zdiva, hydroizolační vrstvy, chemická infuzní clona).

Tepelně izolační opatření:

_zakrytí vzniklých poruch fasády;

_zpomalení procesu přirozeného vysychání zdiva;

_možnost dlouhodobějšího zadržení záplavové vody mezi tepelně izolačním systémem a fasádou;

_snížení tepelně izolačních vlastností vlivem saturace vodou;

_značné přitížení konstrukce vlivem saturace izolačních materiálů vodou.

Dispoziční změny a dodatečné úpravy prvků:

_zpomalení vysychání – změna přístupu a cirkulace vzduchu;

_oslabení konstrukce.

Nevhodné použití materiálů při dodatečných úpravách:

_nekompatibilní materiály – odlišná reakce nových materiálů na vodu v porovnání s materiály stávajícími;

_snížení paropropustnosti.

Konstrukční provedení:

_možnost průniku a zadržení vody při povodni – existence uzavřených či provětrávaných dutin;

_nedostatečná únosnost – špatná kvalita provedení a subtilnost konstrukčních prvků.

Degradace dřevěného roubení vlivem špatně zvolené nové konstrukce podlahy. 2010

(foto: archiv MÚ Frýdlant)

Rozpad podlahových trámů vlivem působení dřevokazných hub a hmyzu. Víska, 2010

(foto: archiv MÚ Frýdlant)

1.8Způsob užívání objektu

Způsob užívání objektu má především vliv na jeho aktuální stav. Pokud pomineme nevhodné a oslabující stavební zásahy, jedná se především o využití objektu k účelům, ke kterým nebyl zřízen. Z minulosti jsou známy případy využití např. církevních staveb jako skladu zeleniny, pro ustájení dobytka, garážování vozidel apod., což mělo velmi škodlivý dopad na vnitřní klima staveb a docházelo ke kontaminaci stavebních prvků cizorodými látkami. Problémy nalézáme rovněž u historických objektů, ve kterých jsou umístěny archivy, depozitáře, sklady apod., kdy dochází k nadměrnému zatěžování vodorovných a následně i svislých nosných konstrukcí. Na stav objektu mohou mít negativní dopad také účinky dopravy (vibrace, nárazy). V řadě případů se poškození vlivem nevhodného užívání projeví až s delším časovým odstupem, nebo právě při zvýšené zátěži vlivem zaplavení.

Využití objektu rovněž implikuje jeho zranitelnost z hlediska vnitřního vybavení. V některých objektech se nachází movitý majetek s vysokou kulturní a historickou hodnotou (muzea, galerie, zámky, kostely apod.), jenž vyžaduje zvýšenou ochranu a speciální přístup a zvyšuje celkovou rizikovou zátěž.

Od způsobu užívání objektu se taktéž odvíjí výběr sanačních a preventivních opatření. U budov určených k trvalému bydlení je třeba mít na paměti, že po případné katastrofě je bude nutné co nejdříve uvést do provozu. To omezuje možnosti využití některých žádoucích postupů, jako je například dlouhodobé přirozené vysychání stavby. U neobydlených objektů je zase vyšší riziko poškození z důvodu zanedbání údržby, prodlení sanace, nemožnosti temperování atd.

Vodou saturovaný uskladněný materiál způsobuje přetížení vodorovných konstrukcí

1.9Kulturněhistorická hodnota objektu a jeho vybavení

Komplexní posouzení povodňového rizika stavebních objektů, především pak historických, vyžaduje nejen jejich podrobné zhodnocení z hlediska konstrukčního a technického stavu, ale také z hlediska jejich kulturněhistorické hodnoty, případně přesné zmapování výskytu dílčích kulturně či historicky hodnotných konstrukčních prvků nebo uměleckých děl.

Konec ukázky

Table of Contents

Úvod

1 Vstupní parametry

1.1 Nebezpečí výskytu povodně v místě památky

1.2 Charakteristiky povodně

1.3 Inženýrsko-geologické a hydrogeologické podmínky podzákladí

1.4 Vztah objektu k okolním budovám a terénu

1.5 Konstrukce a materiálové složení

1.6 Stav objektu

1.7 Riziková konstrukční provedení a stavební zásahy

1.8 Způsob užívání objektu

1.9 Kulturněhistorická hodnota objektu a jeho vybavení

3 Posouzení zranitelnosti a prevence poškození

3.1 Shromáždění existujících dat

3.2 Zmapování objektu a jeho podzákladí

3.5 Dlouhodobá preventivní opatření

3.6 Operativní preventivní opatření

3.7 Opatření pro specifické druhy staveb

4 Sanace

4.3 Odstranění škod a obnova

5 Specifika jednotlivých typů konstrukčních prvků

5.3 Svislé nosné konstrukce

5.4 Vodorovné nosné konstrukce

5.5 Střešní nosné konstrukce

5.11 Nátěry

5.12 Dekorativní a uměleckořemeslné součásti stavby

6 Specifika jednotlivých typů movitých předmětů

Přílohy

P5 Složení a podmínky aplikace sanačních omítek

P7 Užitečné odkazy