Majkl Kris Predzgar

NEČAKANÁ LÁSKA

Kniha prvá: Začiatok vzťahu

(2019/2020)

Ukážka z elektronickej knihy

Príbeh o vzniku lásky na pracovisku medzi kolegami Michaelou a Tomášom, pričom Miška je jeho nadriadenou. Ukazuje vývoj vzťahu od spoločného spoznania. Hlavná časť deja sa odohráva v hlavnom meste Slovenska Bratislave. Kniha nie je vhodná pre deti do 18 rokov, lebo obsahuje erotické časti. Akákoľvek podobnosť s realitou je čisto náhodná.

Nečakaná láska: Začiatok vzťahu

Majkl Kris Predzgar

Publico

2020

prvé vydanie

ISBN 978-80-570-2431-6 pdf

ISBN 978-80-570-2432-3 epub

ISBN 978-80-570-2433-0 mobi

Vytvorenie elektronickej verzie Dibuk, s. r. o., 2020

Vytvorené prostredníctvom Publico.sk

„Láska nie je to, keď kúpiš žene ružu na narodeniny; láska je to, keď kúpiš ružu len tak, pretože si išiel okolo kvetinárstva a spomenul si si na ňu“

Predzgar

Prvá kapitola: Deň príchodu

Začal ďalší normálny deň, ktorý Tomáš začne v skorých ranných hodinách v práci. Ako pri každej rannej smene, Tomáš vstával už o 04:00. Prezliekol sa, umyl si zuby, skontroloval, či má všetky veci potrebné do roboty. Pár minút po štvrtej hodine si teda zobral kľúče, odomkol dvere, vyšiel z bytu a zamkol. Zapol si iPod, kde skoro každé ráno počúval Kabát – album Suma Sumárum. Výťahom sa dostal na prízemie, vyšiel z paneláku a pomaly sa presúval k zástavke električiek Pri Kríži. Tu väčšinou nejakú tú chvíľočku čakal, kým prvá električka číslo 4 pôjde z zástavky Pri Kríži v Dúbravke na Zlaté Piesky. Netrvalo však dlho, prvá električka dnešného dňa prišla, Tomáš nastúpil a viezol sa až na zástavku Ingridská v Karlovej Vsi. Na zástavke vystúpil a prešiel k vchodu do budovy.

Nákupné stredisko INDRIG, v ktorom sa na prízemí nachádzala predajňa Kalder, sa nachádzalo na ulici Karloveská, kúsok od zásta08:vky Ingridská. Toto nákupné stredisko pozostávalo z viacerých poschodí:

Prízemie: obchod Kalder, trafika, kaviareň, lekáreň, WC,

Prvé poschodie: banky, mobilný operátori, podniky s občerstvením

Druhé poschodie: nábytok,

Tretie poschodie: Fitnes, Kino,

Kalder – Pondelok až Nedeľa 07:00 – 21:00

Nákupné stredisko Ingrid - Pondelok až Nedeľa 08:00 – 20:00

Vlastníkom obchodného strediska boli českí majitelia, ktorý už stihli vybudovať podobné nákupné stredisko v českých mestách Praha, Brno, Ostrava. Na Slovensku to bola zatiaľ len Bratislava, pričom sa behom nasledujúcich mesiacov mali realizovať dva projekty: mestá Banská Bystrica a Košice. Nákupné stredisko Ingrid malo na prízemí obchod Kalder, kde bolo aj INFO kútik. Kalder bola švajčiarska spoločnosť, ktorá behom posledných rokov začínala obsadzovať popredné miesta na slovenskom potravinovom trhu. Presne oproti Kalderu sa nachádzala lekáreň spoločne z trafikou. Za nimi nasledovala krásna kaviareň, WC a pri úplnom konci sa nachádzali posuvné schody na poschodia v spolupráci s dvomi výťahmi. Na prvom poschodí vládlo množstvo bánk, ktoré sa tu od vzniku stihli usídliť. Nachádzali sa tu ďalej mobilný operátori, pričom zvyšok poschodia obsadili stravovacie zariadenia.

Samozrejme že Tomáš bol prvý pri predajni. Musel teda čakať, kým príde niekto z tých vyššie postavených, kto má čip, s ktorým sa dá otvoriť vchod do obchodného strediska. Kolegovia sa samozrejme začali postupne zbiehať. Prišla vedúca dnešnej smeny Klaudia, všetci vošli do predajne a zamierili okolo INFO smerom do zázemia a šatní. Tomáš sa prezliekol, zobral iPod a zamieril cez predajňu okolo zeleniny na pekáreň, kde mal byť dnešnú smenu. Okamžite zapol pece, vytiahol nachystané skrine z mraziaku a začal pripravovať pekáreň na prvé ranné návaly zákazníkov. Keďže Tomáš bol na pekárni ten šikovnejší, išlo mu to veľmi dobre. Zamestnanci sa ani nenazdali a už bolo 6:45. Viacerí si teraz rýchlo utekali po pokladne do trezoru. Za chvíľku sa totiž otvárala predajňa Kalder. Tomáš medzi prvými na kase kupoval pitie a energetický nápoj TIGER s mangovou príchuťou. Z mraziaku si vytiahol ďalší potrebný tovar na pečenie, zapol si iPod, ktorý položil na vrchnú poličku a pokračoval v práci. Kolegovia si už zvykli, že keď je na pekárni Tomáš, pravidelne tu hrá česká rocková kapela Kabát. Minúty dnešnej smeny teda pomaličky plynuli. Najzaujímavejšia vec dňa sa stala okolo 10:00. Tomáš momentálne stále piekol. V tom zrazu tresk. Všetky svetlá na predajni zhasli, pece sa vypli. Všade tma ako v rohu. Iba hudba stále hrala, pričom, keď nastalo ticho, zdalo sa, že je až moc nahlas. Tomáš vypol iPod, ktorý stále ďalej hral. V duchu si riadne zahrešil. Vyšiel z pekárne von. Bolo okamžite jasné, že na predajni nie je prúd. Kolegyne už vraveli zákazníkom, aby rýchlo ukončili svoje nákupy, lebo máme vlastné zdroje energie na pol hodiny. Predajňa Kalder filiálka Karloveská sa teda neplánovane vyprázdňovala. Tomáš logicky nemohol na pekárni pokračovať s ničím, keďže v peci mal rozpečený tovar. Oproti pekárni bol spravený ostrovček s najrôznejšími druhmi orechov. Bola pri ňom teraz aj mixka na vyloženie. Mixka predstavuje paletu tovaru, ktorý je skoro vždy pomiešaný z väčšiny uličiek predajne, či už ide o alkohol, cestoviny, koreniny, sladkosti a podobne. Tomáš teda začal pomaly brať veci z tejto palety a vykladal ich do tejto uličky, ktorá sa tiahla od vchodu do predajne okolo zeleniny až k pekárni a ešte aj z druhej strany okolo ovocia. Po cca 20 minútach naskočil prúd. Neotvorilo sa však, pretože bol problém s pokladňami. Ani jedna z nich nešla. Pár minút potom, ako naskočil prúd sa stala tá najzaujímavejšia vec pre Tomáša v dnešný deň. V jednotke uličke bola ešte jedna paleta zaparkovaná pri sladkostiach oproti ovociu. Tú prišli vykladať nové zamestnankyne, ktoré sa ešte len zaúčali. Boli na našej filiálke prvé dni. Tomáša hneď zaujali dve ženy. Prvá bola takej strednej výšky, čiernovlasá, na prvý pohľad vyzerala moc sympaticky. Nebolo na nej nič, čím by nejako extrémne vynikala, ale Tomáš si pri prvom pohľade povedal, že je nádherná, niečo ako princezná. Táto slečna je Michaela, skrátene a aj krajšie Miška. Druhá osoba, ktorá s Miškou vykladala bola trošku silnejšej postavy, vlasy taký špinavý blond, taktiež sympaticky pôsobila. Táto žena je Petra. Keďže Miška a Petra spolu nastupovali, je samozrejmé, že si rozumeli a skamarátili sa. Miška má 27, čo jej nikto netipoval, max tak 25 a aj to sa niektorým už zdalo moc. Petra na obrovské prekvapenie veľa zamestnancov 36, pričom poznamenala že má 13 ročnú dcéru. Takže táto chvíľka bola dnes tá naj. Nikto nevedel, aká dôležitá sa ukáže v budúcnosti.

Druhá kapitola: Zoznámenie

Tomáš bol opäť na pekárni. Chystal skrine na pečenie, mal pustený Kabát a tak po tichšie si aj spieval jednotlivé pesničky. Akurát teraz prišla jedna jeho veľmi obľúbená, ktorá má názov Malá dáma. Do pekárne zrazu niekto vošiel. Tomáš sa hneď otočil a prestal spievať. Bola to nová kolegyňa Miška.

„Ahoj“, pozdravila Miška kolegu.

„Ahoj. Hm Miška že“, odvetil Tomáš, pričom prvé čo mu prešlo v mysli bolo: „Tá vyzerá nádherne.“ Mala na sebe samozrejme pracovné oblečenie. Zaujať na nej mohol napríklad účes, mala riadne dlhé vlasy, ktoré mala momentálne zopnuté do tvaru chvosta.

„Hej. Ty si Tomáš že? Doniesla som nejaké mrazené, ktoré sa nezmestilo“, pokračovala Miška.

„Áno Tomáš. Ukáž, pozrieme to spolu a hlavne kde to dáme v sklade. Bola si sem vyhnaná kolegami že?“, odvetil s úsmevom Tomáš a spoločne popozerali, čo ostalo v tikáči (takom zariadení, kde sa prepravovalo mrazené, chladené a hlavne mäso), ktorí Miška doviezla.

„Dá sa to aj tak povedať“, odvetila Miška trošku s úsmevom.

„Ako sa vraví, niekto musí“, naznačil Tomáš a stále nespúšťal oči z kolegyne Mišky. Spoločne poukladali mrazené, ktoré bolo navyše objednané na prázdnejšiu paletu, kde sa už nejaké to mrazené aj nachádzalo.

Deň na to, keď mal Tomáš ako zase raz pekáreň, mal zaúčať kolegyňu Petru, ktorá chcela moc robiť na pekárni, keďže už mala takúto funkciu odslúženú v konkurenčnej firme. Hneď ráno Tomáš prišiel na pekáreň, pozapínal pece, povyberal skrine a chystal čo potreboval. Prišla Petra. Zoznámili sa, Tomáš jej trochu poukazoval, čo bolo potrebné aby vedela, i keď ona už robila na pekárni v inej firme. Potom sa Petra pustila do baleného pečiva, ktoré prišlo na samostatnej palete. Ale ako to už býva zvykom, zo zaúčania potom nič nebolo, lebo Petre dali kasu 7 a musela často sedieť na pokladni a blokovať. Tieto dva dni však Tomáš spoznal dve skvelé osoby, ktoré sa len tak ľahko nenájdu.

Tretia kapitola: Zmena

Už po prvých dňoch od spoločného zoznámenia sa, Tomáš požiadal na FB Petru o priateľstvo. Vedel, že je to skvelá osoba, ale takisto mal na pamäti, že je zadaná a má 13 ročnú dcéru. Čo sa týka Mišky, tu Tomáš taký iniciatívny zo začiatku nebol. No prišiel bláznivý mesiac apríl. A niečo sa stalo. Tomáš to sám poriadne nedokázal vysvetliť. Jeho kolegyňa Miška sa mu strašne začala páčiť. Po určitom čase si priznal, že je do nej riadne zaľúbený. Ako sa hovorilo, po nej ide celá filiálka, každý jeden chlap. Čo je na tom pravdy nikto nevie. Dokonca nemenovaná kolegyňa sa Mišky spýtala, či nie je lesba. Tomáš z nej nevedel niekedy oči odtrhnúť. Vždy keď sa nejako dalo, chodil jej pomáhať. Najviac mohol, keď mala Miška chladené a on pekáreň a keďže si vedel rýchlo a riadne napiecť, mohol si potom dovoliť pomáhať inde. Veľmi rád sa rozprával s Miškou, či už o pracovných alebo súkromných veciach. Takisto aj pri vykladaní mixiek vedel byť veľmi nápomocný.

Štvrtá kapitola: Posun dopredu

Prišiel deň, keď si zaľúbený Tomáš konečne povedal, že naberie odvahu. Doma na notebooku si našiel slečnu Michaelu Čamzedovú na FB, a klikol na požiadať o priateľstvo. A čakal na odpoveď. Samozrejme Miška žiadosť prijala a začali si písať. Ďalší deň mal Tomáš voľno, Miška zase raz poobednú smenu. Tomáš si povedal, že dnes to urobí a posunie sa dopredu. Okolo 19 sa vybral z bytu na zastávku Pri Kríži, spojom 123 k obchodnému stredisku Borry Moll. Tu zablúdil do kvetinárstva, kde kúpil krásnu červenú ružu. Rozmýšľal, ako nechať nejaký odkaz pre obdarovanú slečnu. Na pohľadnicu, ktorú mal z papiernictva preto napísal: „Pre Mišku a svoj mobil.“ Na sedačke si odfotil svoj darček pre Mišku do nového telefónu. Z Borrov sa vybral naspäť na zástavku Pri Kríži a spojom 4 na Ingridskú. Z električky číslo 4 vystúpil okolo 20:30 a začal svoju pozorovaciu misiu. Keďže Miška už nejaký ten deň pracovala v Kalderi, Tomáš vedel, že chodí do práce autom, šedá ŠKODA OCTAVIA. Na parkovisku bolo veľmi veľa áut, keďže nasledujúci deň bol štátny sviatok a na Slovenku boli obchody pozatvárané. Ale hneď si všimol to dôležité auto, ktoré bolo Miškine. Minúty plynuli a Tomáš vyčkával. Samozrejme s pustenou muzikou cez iPod. Bolo už niečo po 21, filiálka Kalder Karloveská už bola zatvorená. Tomáš pozeral okolo, či je tu veľa ľudí. Rozhodol sa, že ide na to. Okľukou sa pobral k autu, položil naň zabalenú ružu z odkazom a odišiel sa schovať. A teraz bolo potrebné čakať. Tomi myslel len na jedno. Chcel vidieť, ako Miška zareaguje, keď uvidí na aute položenú ružu. Minúty neúprosne plynuli. Tomáš si všimol, že nejaký zamestnanci končia. Stál na zástavke, odkiaľ bol perfektný výhľad na parkovisko. Miška vyšla z Kalderu. Zdalo sa, že od niekoho dostala avízo, že má niečo položené na aute. Pomaly išla smerom k autu. Tomáš pozeral a počúval skladbu Burlaci. Vtom prišla ako na potvoru električka do Dúbravky a následne aj tá čo smerovala do mesta. Tomáš teda reakciu nevidel. Zbadal len potom, ako Miška odchádzala s autom domov. Ale Tomáš bol samozrejme moc šťastný. Keďže končili aj niektorí zamestnanci, ktorí sú z Dúbravky, Tomáš rýchlo prešiel na ďalšiu zástavku a prvou električkou išiel domov. A dneškom to začalo. Tomáš sa začal meniť k lepšiemu. Viditeľná zmena v jeho živote. Nikoho neprekvapí, že jedna osoba o tomto všetkom vedela a bola to Petra, ktorej sa Tomáš zdôveril, keďže si rozumeli.

Tomáš a Miška si písali SMS, i keď Miška samozrejme netušila, od koho tá ruža, čo nedávno dostala, je. Písali si aj na FB a Tomáš si veľa písal aj s Petrou. Prišla ranná smena, keď bola Miška a Tomáš spolu na smene. Keď skončili, Tomáš si kúpil nejaké nealko pivo a pred obchodným strediskom čakal. Miška vyšla a poberala sa smerom k svojmu autu. Tomáš k nej rýchlo prišiel.

„Miška. Môžeš na chvíľočku“, opýtal sa Tomáš.

„Áno Tomi?“, odvetila Miška.

„Miška chcem ti niečo povedať. Vieš tá ruža čo si dostala, mala položenú na aute, bola odo mňa“, povedal Tomáš, pričom bolo vidno, že to chce mať za sebou. Je to pochopiteľné a asi každý muž by v jeho situácií bol trošku nervóznejší.

„Ďakujem Tomi“, odpovedala Miška, pričom neskrývala prekvapenie. Tomáš aj Miška sa pobrali po svojom. Tomáš ešte pri nákupnom stredisku INGRID, Miška k autu. Keď bola pri automate, ktorý púšťa autá preč z parkoviska, pozrela smerom na Tomáša a zakývala mu. Tomáš to opätoval.

Piata kapitola: Deň v práci?

Tomáš dorazil samozrejme ako vždy prvý z všetkých zamestnancov dnešnej rannej smeny pred nákupné stredisko INGRID. Počúval cez ipod Kabát, keď vtom zbadal šedé auto ako ide smerom k parkovisku, ktoré sa tu nachádzalo. Samozrejme, že hneď vedel, že je to Miška. Zaparkovala na prázdnom parkovisku, vystúpila a pobrala sa k Tomášovi.

„Ahoj Miška, nejako zavčasu si tu“, povedal Tomáš.

„Ahoj Tomi. Mám ťahať palety, čo doviezol kamión a trezor by som asi mala mať“, odvetila Miška, odkódovala nákupné stredisko a spoločne vošli do priestorov predajne. Obaja sa v šatni prezliekli. Tomáš sa načipoval, chvíľku po ňom išla Miška do kancelárie. Tomáš pokračoval do pekárne. Začal pripravovať všetko, aby pekáreň mohla privítať ranný štvrtkový nával zákazníkov. O to horšie však bolo, že štvrtok je pre nás akčný deň. Preto len piekol a piekol. Keď sa dalo vykladal balené pečivo a pozeral, ako Miška ťahá palety z kamiónu, ktorý prišiel v noci a nechal palety na konci ich skladu. Vyzerala úžasne, že na spapanie. Keď sa napečené ochladilo, vykladal Tomáš aj to. Vonku mal jednu skriňu a videl, ako Miška vykladá od pekára rožky. Aj keď nebola najnižšia, nešlo jej to až tak dobre, pretože to chcelo nejakú vysokú osobu. Behom pár minút prišiel ku nej.

„Miška pomôžem ti s tým“, povedal Tomáš a začal debničky s rožkami vysýpať do miesta pre rožky. Keď posúval prázdne debničky, nechtiac sa dotkol rukou Miškinho zadku, ktorá vykladala chleba. No ona nič na to.

„Ďakujem Tomi za pomoc“, odvetila Miška, keď Tomáš naložil na paletu posledné debničky.

„Keď by si potrebovala s niečím pomôcť, kľudne príď za mnou a povedz mi Miška“, odvetil jej Tomáš, vrátil sa na pekáreň a pokračoval si vo svojej práci. Otvorila sa predajňa Kalder. Tomáš si to namieril do kancelárie. Opatrne zaklopal na dvere. Bola tu len Miška a ešte pre niekoho momentálne chystala kasu. Opäť z nej nevedel oči spustiť. Zbadala Tomáša, ktorý videl, ako si vypla slúchadlo, aby ju nebolo počuť.

„Čo by si potreboval Tomi?“, opýtala sa Miška.

„Keďže šplháš hore na asistentku, teoreticky by si mala vedieť pomôcť. Schému pečenia, podľa ktorej pečieme, potrebujem“, povedal Tomáš a s úsmevom pozeral na Mišku, ktorá sa pri slovách šplháš hore riadne usmiala.

„Ty mi nejako moc veríš Tomi. Počkaj sekundu“, naznačila Miška, niečo pozrela cez počítač, pár krát buchla po tlačiarni, lebo sa jej nechcelo tlačiť a po pár sekundách vyšli papiere schémy pečenia.

„A ešte jedna vec. Ale to ti bude musieť asi Klaudia poradiť. Papiere na teploty a kde zapisujeme upratovanie pekárne a mraziaku, keďže dnes máme prvého“, opatrne vysvetlil Tomáš a ukázal Miške papiere, čo by potreboval, len z minulého mesiaca. V tom zaklopal niekto na dvere. Tomáš otvoril a vošla Andrea, ktorá prišla evidentne po kasu. Tomáš si zobral schému pečenia, poďakoval Miške a išiel do pekárne, pričom po ceste myslel len na to, ako pozeral v kancelárií na Mišku, ktorá ho evidentne moc priťahovala. Vypekal ako sa len dalo, keďže bol akčný deň. Samozrejme zapnutý Kabát pri tom nesmel chýbať, keďže ako Tomáš vravel, pri pustenej hudbe sa mu oveľa lepšie na pekárni pracuje. Zrazu vošla Miška.

„Tomi ukáž mi tie papiere, ktoré si chcel ešte ráno odo mňa“, povedala Miška, ktorá videla, že Tomáš je v svojom živle. Už si zvykla, že na pekárni Tomi potrebuje svoju hudbu a potom letí ako raketa. Malo to svoje výhody, lebo keď mal krásne napečené, že by ani krajský manažér nenadával, keby prišiel na kontrolu a samozrejme ďalšia výhoda je v tom, že mohol pomáhať ostatným, aby mohli aj v rozumnom čase domov. Ako často hovoril, on sa nevedel na svojej smene nudiť. Podal jej staré papiere, ktoré treba vytlačiť nové. Miška hneď odišla. Netrvalo ani pol hodinku a došla opäť. Mala presne tie papiere, ktoré potreboval. Moc ho to potešilo.

„Tomáško? Išiel by si mi potom pomôcť s paletami, čo potrebujeme vyložiť?“, opýtala sa Miška a pozrela na Tomáša s svojím krásnym pohľadom, ktorému sa nedalo odolať. Vedel, že Miška myslela palety nejakého tovaru, hlavne vody, pivá, mlieko, ktoré väčšinou mala na vrchu ešte nejaký ten tovar na vyloženie. Tomáš vedel, že Miška má na starosti rannú smenu a samozrejme chcel byť nápomocný ako sa len dá.

„Jasné Miška. Len si dorobím a prídem“, odvetil Tomáš a pozeral ako Miška odchádza z pekárne. Dopiekol si, čo momentálne potreboval a išiel k skladu, kde stretol Mišku.

„Už som tu. S čím začnem“, opýtal sa Tomáš.

„Vyberiem ti zo skladu. Zatiaľ túto pol paletku s džúsom môžeš. A naše modré mlieko“, nakázala kolegovi Miška. Mlieko nebolo problém, keďže tam bolo úplne voľné miesto. Polovicu palety džúsov musel Tomáš vyskladať na vrch, lebo ich bolo veľa. Znovu išiel do skladu. Miška mu ukázala obrovskú paletu s pivami.

„To je ako pre teba. Taká že chlapská paleta“, odvetila s úsmevom Miška. Na vrchu bolo nejaké pivo z akcie. Staropramen išiel na svoje pôvodné miesto. Tomáš musel ale všetko prekladať, lebo naspodku bol Urpiner. Pri tejto palete sa riadne narobil, ale keďže mu to dala urobiť Miška, bral to v pohode. Tomáš aj trochu chcel, aby videla, že je pracovitý. Predsa len chcel na ňu nejako zapôsobiť. Po pivovej palete nevidel nikde Mišku a išiel do skladu s tým, čo mu ostalo. Vytiahol celú paletu plzenského piva Gambrinius, ktorá bola asi evidentne do novej akcie. Tu bol ale problém. Na vrchu palety boli totiž oleje. Krabica mala 35 kusov oleja po 1 liter. Tomáš dal jednu dole, ale akonáhle pocítil v rukách tú plnú záťaž, krabica išla k zemi. Tomáš sa oprel o paletu. Pozeral sa, či si nejako neublížil na ruku. Miška ho zbadala a išla k nemu.

„Stalo sa niečo Tomi?“, opýtala sa opatrne Miška.

„Miška toto nedám dole. Je tam 35 olejov. Toto ani ja neudržím a to ja som dosť silný. A ak sa nemýlim, som na ranke jediný chlap“, vysvetľoval Tomáš. Spoločne pozerali na zvyšné tri krabice na vrchu palety, ktoré boli cca vo výške Tomášovej hlavy a potrebovali ich dať na normálne miesto k olejom.

„Preskladáme ich po jednom“, povedali zrazu spoločne Miška s Tomášom a rozosmiali sa, keďže to naraz povedali. Tomáš vyliezol na elektrický paletový vozík a podával Miške oleje. Kolegovia ich videli a evidentne z toho mali zábavu, že robili takto spolu. Oleje sa dokončili, Tomáš zaparkoval paletu piva, následne v sklade zbadal, že prišlo poobedné pečivo od pekára a tak ho išiel vyložiť. Miška vytiahla pred sklad paletu s rôznym tovarom, ktorá mala riadne cez dva metre. Bola na elektrike a skladala vrch. Tomáš sa pri nej zastavil a pomohol jej dať pár krabíc dole.

„Ty robíš túto paletu?“, opýtala sa Klaudia.

„Nie. Čakám, kým sa v sklade urobí balík v lise, lebo tam mám odkartónovačku a ešte pečiem“, hovoril Tomáš. Klaudia mu ukázala jednu voľnú. Tomáš si ju zobral.

„Tak som ti ho vyhnala odtiaľto“, povedala Klaudia Miške.

„Klaudia žiarliš? Že pomáham Miške a tebe nie?“, odvetil Tomáš, ktorý to samozrejme počul, čo Klaudia povedala, riadne sa rozosmial, pričom pokračoval do pekárne. Miška s kolegyňami teraz o niečom debatovali. Evidentne aj o Tomášovi.

„Tomi je moc zaujímavý typ muža“, naznačila ako prvá Andrea.

„To teda hej. Milý, pozorný, vždy keď treba pomôcť tak pomáha, dokonca veľa krát mu ani netreba povedať a ide sám od seba“, komentovala Daniela, ktorá tu ešte nebola moc dlho na filiálke zamestnaná, ale už si na Tomáša dokázala urobiť svoj názor. Vo firme ale robila dlhšie ako on, lebo na filiálku Karloveská prišla z petržalskej prevádzky Vyšehradská.

„Ty čo na neho vravíš Miška?“, opýtala sa Andrea kolegyne.

„Tomi? Hm je to taký, že moc zaujímavý typ. V určitých vlastnostiach vyzerá byť, ako taký typ správneho muža, i keď každý mi tvrdí, že taký už vymreli“, hovorila Miška do slúchadla.

„Hodila by sa mu nejaká partnerka. Musíme nejakú nezadanú slobodnú nájsť pre neho. Moc by si to zaslúžil“, povedala následne Andrea.

„Nájdi tu na našej filiálke nejakú nezadanú zamestnankyňu“, napadlo Daniele, pričom každému jednému napadla Miška.

„Veď tuto Miška je nezadaná“, ozvala sa ako strela Andrea.

„Ja a Tomáš? To by sa mi zdala taká čudná kombinácia, i keď mne by sa taký typ aj celkom páčil. No ktovie aký je to muž v súkromí“, odvetila si poslednú vetu skôr pre seba Miška.

„Mne sa ale zdalo, že ty po ňom fakt nejako tajne pokukuješ“, pridala sa opäť do rozhovoru Daniela.

„Teraz si ktorú z nás myslela?“, nechápala Andrea, ktorá bola jeho kamarátkou.

„Veď samozrejme našu nezadanú slečnu Mišku“, naznačila trošku s smiechom Daniela.

„No je to tu Miška vyjadri sa“, vravela Andrea, lebo Miška sa nejako odmlčala.

„Ale ono to vyzerá, že aj on tu po nejakej kolegyni moc hádže očkami“, ozvala sa namiesto Mišky Daniela.

„A čo keď sa mi ako muž páči. Hm možno vzťah a budeme ešte aj manželia“, vykĺzlo Miške z úst, ktorá si neskoro uvedomila, že mala stále zapnuté slúchadlo.

„Ideme mu to povedať! Toto musí vedieť, že nejaká žena tu má o neho záujem!“, hovorili do slúchadla ihneď viacerí.

„Prosím Vás prestaňte“, naznačila im Miška, ktorá sa teraz červenala ako rak. Nikto za Tomášom nakoniec nešiel a poslúchli tým Mišku. Na pekárni Tomáš počkal na poobednú, podopĺňal balené pečivo, v akčnej osi zase povykladal rôzne akciové pizze Ristorante, ktoré sa veľmi dobre predávali a potom zamieril k alkoholu, kde videl, že Andrea vykladala poslednú dnešnú paletu. Postupne sem prišlo veľa ďalších, aj Miška nechýbala. Všetci z rannej smeny sa už tešili domov. Tomáš ju zase moc sledoval. Paleta sa vyložila a Tomáš ju išiel dať do skladu, Miška z predajne ešte jednu paletu zobrala, ktorú nejaký múdry kolega zabudol stiahnuť do skladu. Tomáš preložil alkohol do abzatzu, čo bolo miesto v sklade, kde sa odkladal tovar, ktorý sa nezmestil na predajnú plochu. Miška s paletu zastavila kúsok ďalej. Tomáš jej podával tovar a ona ho pekne ukladala na paletu, kde bol ďalší alkohol. Tomáš palety odložil úplne dozadu, obaja sa išli odčipovať a radostne utekať domov. Pred nákupným strediskom boli Klaudia a Andrea.

„Kde máš drahú?“, opýtala sa Klaudia hneď, ako sa Tomáš pri nich zastavil.

„Akú drahú? Ak vieš meno mojej drahej, rád by som ho vedel aj ja, keďže by som si moc rád našiel partnerku“, nechápavo pozrel na Klaudiu Tomáš.

„Šak Mišku“, povedala a pozerala s úškrnom na neho.

„A čo ja s Mišku mám?“, oponoval Tomáš, i keď dobre vedel.

„A ako bolo vzadu? Užili ste si tú chvíľku sami dvaja?“, nedala sa Klaudia, pričom Tomáš už krútil hlavu, že je fakt blbá. Miška pomaly vychádzala z predajne. Mala kraťasy, tričko od skupiny, ktorej bola dávnejšie členom a ešte jej bolo aj vidno pupok. Vyzerala, že fakt na spapanie. Klaudia si všimla, že Tomáš pozerá nejako častejšie na Mišku.

„Nekukaj toľko po nej“, povedala Tomášovi so smiechom. Miška občas pozrela na Tomáša. Klaudia sa pýtala, kto je aké znamenie. Tomáš baran - apríl, Miška panna – september, pričom sa Klaudia Tomáša opýtala, či vie, kedy má Miška narodeniny. Všetci sa nakoniec pekne pobrali svojim smerom, aby si po dnešnej smene oddýchli. Doma si Tomáš písal s kolegyňou, ktorú si nedávno pridal medzi priateľov. Volala sa Nikoleta, mala rada keď ju volali Nika. Mala havranie čierne vlasy, výškovo približne ako Tomáš, mladšia od Mišky. Strašne sympatická osoba, ktorá pomohla vždy, keď bolo treba. Nebola pôvodom z Bratislavy, ale z Trenčianskeho kraja, mesto Dubnica nad Váhom, ktoré Tomáš celkom dobre poznal, keďže jeho rodná Považská Bystrica sa nachádza neďaleko. Až neskoršie sa dozvedel, že pôvodom je Nika z Oravy, Trstená. Spoločne si písali, ako dobre bolo dnešný deň v práci.

„Miška spomenula, že budete manželia“, vyšlo počas písania z Niky.

„Čože?“, opýtal sa Tomáš, ktorý nechápal, ako Miška mohla niečo takéto povedať. Nika mu naznačila, že toto je skúška, či udrží tajomstvo. Vysvetlila mu, že Miška to medzi rečou povedala, že všetci chceli ísť hneď za ním, aby mu to povedali, ale ona poprosila, aby nešli.

Šiesta kapitola: Prvé rande?

Na druhý deň bol Tomáš znovu ráno na pekárni, Miška opäť trezor, pričom ráno ťahala kamión. Tomáš už pomaly vykladal napečené skrine. Miška vošla za ním do pekárne.

„Tomáško môžem ťa poprosiť?“, opýtala sa Miška.

„Áno Miška, s čím pomôžem?“, zaujímalo ihneď Tomáša.

„Vyložiť pekára ako včera. Hlavne rožky“, vysvetľovala Miška a videla, že Tomáš hneď išiel. Spoločne vyložili dovezené pečivo, Miška opäť poďakovala za pomoc a bežkala porozdávať kasy. Čas plynul riadne rýchlo. Bolo už niečo po jedenástej, keď došiel kamión, ktorý zas čo to doviezol na ich filiálku. Miška zrazu prišla do pekárne.

„Tomi, potrebujem niečo od teba“, naznačila opatrne Miška.

„Čo treba Miška?“, opýtal sa Tomáš a pozeral na tú krásnu ženu, ktorá tu teraz stála pred ním.

„Volali ma na kasu, ale prišiel kamión zo Senca. Nemá ho kto iný prebrať. Rišo musel ísť do Petržalky pre pásky do kasy, ktoré zabudli naši objednať. A pred kasami sa nám nahrnulo celkom dosť zákazníkov. Vedel by si si sadnúť zatiaľ na moju kasu. Sedím na 9“, vravela Miška a dúfala v kladný výsledok.

„Samozrejme Miška. Idem do kasy a ty bežkaj prebrať kamión“, odvetil Tomáš a videl, ako sa Miška potešila. Tomáš teda blokoval na Miškinej kase. Uvidel, ako kamión odchádza, čo znamenalo, že je všetko čo doviezol už v sklade u nás. Miška prišla k Tomášovi hneď po prebratí kamiónu.

„Miška, ak si ešte potrebuješ niečo porobiť, kľudne choď. Zatiaľ môžem sedieť na kase. Napečeného máme momentálne dosť“, naznačil Tomáš, Miška na neho usmiata pozrela a rýchlo bežkala do kancelárie. Bolo vidno, že nemala rada, keď nestíhala svoju robotu a už to že poprosila druhého o pomoc pre ňu muselo byť náročné, lebo bolo vidno, že je dosť samostatná. Keď to ale bolo potrebné, evidentne vedela za kým treba ísť. Porobila si, čo bolo ešte treba a potom prišla na kasu aby vymenila Tomáša.

„Si poklad Tomi“, povedala Miška, Tomáš sa na ňu krásne usmial a pobral sa na pekáreň. Mal strašne rád, keď ho niekto pochválil, samozrejme od ženy pochvalu bral dvojnásobne, ale pri Mišky to bolo aj desaťnásobne. Pomaly ale isto začala chodiť poobedná smena. Tomáš z pekárne vytiahol mrazené a dokladal akciu, pričom videl pri akčnej osi chladeného Mišku, ako tam dáva nejaké cenovky, ktoré objednali a už prišli. Opatrne prišiel k nej.

„Miška môžem sa niečo spýtať?“, začal strašne opatrne Tomáš.

„Tomi, čo potrebuješ?“, zaujímalo Mišku, ktorá sa otočila a pozerala na neho.

„No nepotrebujem nič, len by som sa chcel opýtať, či by si so mnou nešla von na kofolu po smene“, vyšlo z Tomášových úst. Miška pozrela na Tomáša a premerala si ho pohľadom.

„Ty a ja? Spolu na kofolu? Hm no dnes by som mohla, keďže si mi teraz tak moc pomáhal“, odvetila Miška, pričom videla, že Tomáš sa rozžiaril ako slniečko.

„Ďakujem. Počkáme sa pred Kalderom“, odvetil Tomáš a bežkal dokladať ďalej mrazené. Miška na neho chvíľku pozerala. „Hm i keď nechcem riešiť žiaden vzťah, musím uznať, že ten Tomáš je moc zaujímavý muž“, prebehlo Miške v mysli, no rýchlo sa otočila a pokračovala v roznášaní cenoviek. Po smene sa teda pred nákupným strediskom stretli Miška s Tomášom.

„Kam si pôjdeme sadnúť na kofolu?“, opýtala sa Miška a pozerala na Tomáša.

„No keďže ty si odtiaľto, teda lepšie povedané z tejto mestskej časti, tak asi najlepšie budeš vedieť, kde by sme si mohli sadnúť“, naznačil Tomáš, pričom videl, ako sa Miška na tom, čo povedal, zasmiala. Mohli by si teoreticky ísť sadnúť aj do kaviarne v nákupnom stredisku INGRID. Tu by ale riskovali, že by ich tu nejakí kolegovia aj uvideli.

„Dobre. Viem o jednom dobrom mieste“, odvetila Miška a spolu sa pobrali k zástavke električiek. Odviezli sa z Ingridská na Miestny úrad Karlova Ves, kde prešli cez cestu a pokračovali smerom k podniku, ktorý mal miesta na sedenia aj na vonku. Miška a Tomáš si sadli do vnútra, obaja si dali veľkú kofolu.

„Tak dozviem sa, prečo si ma zavolal von?“, opýtala sa trošku so smiechom Miška.

„Ja si myslím, že je to jasné“, odvetil Tomáš a pozoroval Mišku.

„Tá ruža od teba bola nádherná. Prečo si mi ju ale dal?“, zaujímalo Mišku, ktorá bola občas dosť zvedavá, čo ale na nej bolo moc čačané.

„Prečo sa asi žene dáva kvietok. Chcel som ťa potešiť, čo sa mi aj podarilo. A vieš si veľmi zaujímavá žena, čo sa v dnešnej dobe moc nevidí“, vysvetľoval Tomáš, pozeral stále na Mišku a asi sa aj pri týchto slovách trochu začervenal.

„Jéj no toľko komplimentov som už dlho na svoju adresu nepočula. Ďakujem Tomi“, odvetila Miška, sledovala jedným očkom Tomáša, pričom videla, že pozerá stále len na ňu.

„Povedz mi niečo o sebe. Poznám ťa predsa len iba z práce“, naznačila Miška po chvíľočke ticha.

„No ako asi vieš, nie som z Bratislavy. Pochádzam z Považskej Bystrice. Slobodný. Vek asi vieš“, vravel Tomáš, no Miška sa zaujímavo na neho pozrela.

„Hm koľko ty máš? To ja neviem. Tipovala by som ti 28“, povedala Miška a videla ako sa Tomáš zasmial.

„28? Ja? Diki Miška, ale trošku mi pridaj. Mám 32“, naznačil Tomáš, pričom si všimol, že Mišku to prekvapilo.

„Nevyzeráš na toľko. Pôsobíš mladšie. A ty vieš, koľko ja mám?“, spýtala sa Miška, pričom tušila, že jej vek tak ľahko neuhádne.

„Ty Miška? Hm mladučká žena vyzeráš byť. Ale že fakt moc mladá. Tak 23 až 25 by som ti povedal. Keď mám dať jeden tip tak asi 25“, hovoril Tomáš a taktiež zbadal ako sa Miška schuti zasmiala.

„Ja a 25? Fúha to bolo dávno. Tomi medzi nami 27 mám“, odvetila Miška a sledovala Tomáša.

„Nepovedal by som ti 27, strašne mlado pôsobíš navonok“, vysvetľoval Tomáš kolegyni.

„Ďakujem. Si milý. A čo ťa sem doviedlo? Do Bratislavy“, zaujímalo ďalej Mišku.

„Ako väčšinu ľudí práca. Zapáčilo sa mi tu a tak som tu aj zostal“, komentoval Tomáš a nespúšťal oči z Mišky.

„Takže práca. Ja som rodená Bratislavčanka. Iba medzi nami dvomi Tomi nezadaná. Ty bývaš teraz v Dúbravke že? Páči sa ti tam?“, pýtala sa ďalej Miška a sledovala ho.

„Hej v Dúbravke bývam, ako je konečná električiek Pri Kríži a odtiaľ ešte kúsok do kopca. Mne sa tu strašne moc páči. Podľa mňa úžasná mestská časť. Ty si z Karlovej Vsi že?“, nedalo Tomášovi.

„Áno ja som Karlova Ves. Bývam kúsok odtiaľto ako je Miestny úrad Karlova Ves. Súrodencov, teda dve sestry mám v Petržalke“, naznačila Miška, pričom ju niečo na Tomášovi moc zaujalo. Nevedela ani čo to je, ale začínal ju trochu priťahovať.

„Kontrolná otázka Tomi. Prečo si teda na filiálke Karloveská? Veď tú filiálku Drobného, ktorá je v Dúbravke otvorená len pár týždňov, by si mal že oveľa bližšie“, snažila sa Miška vysvetliť svoje aktuálne myšlienky.

„Ide o to, že ja som bol na pracovnom pohovore u nás v Petržalke, lebo tam robili pohovory na novú filiálku. Nikdy na to nezabudnem. Asi pol hodiny po pohovore som mal telefonát z Karloveskej, kde ma vedúca predajne okamžite zobrala“, vysvetľoval Tomáš, pričom Miška očami blúdila po ňom.

„A keď sa už bavíme na túto tému, Karloveská je najväčšou filiálkou našej spoločnosti v Bratislave. Ani centrála na Vyšehradskej nie je ako my“, dodal Tomáš, z čoho plynulo, že sa mu evidentne páči na väčšej predajni.

„Ako vidím ty si moc pracovitý muž“, odvetila Miška, Tomáš to bral ako krásny kompliment, pričom sa asi aj trošku začervenal. Obaja dopili kofolu, Tomáš okamžite ako strela zaplatil, i keď Miška chcela zaplatiť za seba. Evidentne ju ale pozval on. Vrátili sa k zástavke električiek, rozlúčili sa a Tomáš išiel smerom do Dúbravky a Miška smerom naspäť na Ingridskú, kde mala auto, ktorým skoro vždy chodievala do práce.

Siedma kapitola: „Slovensko, Slovensko, héja héja héja Slovensko“

Slovensko sa opäť stalo dejiskom Majstrovstiev sveta v ľadovom hokeji. Mestá Bratislava a Košice teda mali počas týchto dní o zábavu postarané. Tým Slovenska hral v Košiciach, naši český kamaráti v Bratislave, kde bola aj jedna Fanzóna. Nachádzala sa na Trnavskom mýte a Tomáš si povedal, že tento krát sa pôjde aspoň na jeden zápas pozrieť. Veľmi dobre mal v pamäti, aké to bolo pár rokov potom, keď sa prisťahoval do Bratislavy a hrali sa tu majstrovstvá sveta v hokeji. Ako to ale býva zvykom, nechcelo sa mu ísť samému. Ako prvá mu napadla Miška, alebo Petra.

„Ahoj Miška“, pozdravil Tomáš kolegyňu, keď prišla od svojho auta. Pred nákupným strediskom boli momentálne jediný zamestnanci.

„Ahoj Tomáš“, odvetila Miška. Ani teraz z nej Tomáš nevedel oči spustiť.

„Miška, mám na teba otázočku“, naznačil opatrne Tomáš.

„No skús Tomi“, povedala Miška a pozerala na Tomáša.

„Začali Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji na Slovensku. V Bratislave na Trnavskom mýte je Fanzóna. Zháňam niekoho, kto by išiel tiež na zápas USA – Slovensko“, vravel Tomáš, ktorý pozeral na Mišku a čakal na jej reakciu. Mal samozrejme vopred zistené, aké na ten deň hlásia počasie, keďže sa jednalo o státie na vonku pred veľkoplošnou obrazovkou.

„My dvaja? Na hokej?“, opýtala sa so záujmom v hlase Miška.

„Hm hej, môžeme aj my dvaja. Myslím si, že pozvanie na kofolu dopadlo dobre“, odvetil Tomáš kolegyni.

„Tomáško porozmýšľam, kuknem sa ako robím, ale môžem na rovinu povedať, že by som v tom nevidela žiadny problém a išla by som“, naznačila Miška a Tomáš v duchu jasal od radosti, ako malé bábo.

„Vopred ďakujem Miška“, povedal Tomáš a videl, že už prichádzajú nejakí kolegovia.

Tomáš a Miška vystupovali z električky číslo 4 na Trnavskom mýte. Po schodoch sa dostali do podchodu, kde boli rôzne obchody, ktoré tu vznikli po nedávnej rekonštrukcií. Prešli na druhú stranu, vyšli z podchodu a ocitli sa kúsok od Fanzóny na Trnavskom mýte, kde sa to už teraz hromadilo desiatkami ľudí. Nielen Slovákmi a Čechmi, ale aj Rusmi, Švédmi a mnohými ďalšími národnosťami, ktoré sa rozhodli zavítať do Bratislavy na majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji 2019. V Bratislave hrali tímy Česko, Švédsko, Rusko, Švajčiarsko, Rakúsko, Taliansko, Nórsko a Lotyšsko; v Košiciach zase tými Slovensko, USA, Kanada, Francúzsko, Nemecko, Veľká Británia, Dánsko a Fínsko. Spoločne prešli okolo zástavky až prišli k miestu, kde boli rady, ktoré smerovali k vchodu do areálu. Boli tam aj kontroly. Miška s Tomášom sa postavili do rady a každou chvíľkou sa posúvali bližšie. Prešli cez kontrolu a našli si miesto, kde sa dalo oprieť o zábranu a bol odtiaľ skvelý výhľad na veľkoplošnú obrazovku. Videli, že už začínajú ukazovať zostavy tímov USA a Slovenska. Tomáš vytiahol dres Slovenska a obliekol si ho na mikinu. Potom ešte vytiahol šál s slovenským motívom a podal ho Miške, aby si ho dala okolo krku.

„To je akože pre mňa?“, opýtala sa so záujmom v hlase Miška, ktorú to riadne prekvapilo, ale zase vôbec neprotestovala. Naopak moc sa jej to zapáčilo.

„Áno Miška, aby si bola pravý fanúšik“, odvetil Tomáš s úsmevom. Na prvý pohľad vyzerali ako veľmi dobrý kamaráti.

Zápas ubiehal minútka po minútke. Slovensko nad USA aktuálne vyhrávalo 2:1. Miška stála momentálne pred Tomášom, keďže bola od neho o niečo menšia. Prišiel útok hokejistov Slovenska a mladý slovenský útočník dáva gól! USA – Slovensko 1:3. Celou Fanzónou sa ozývali radostné výkriky fanúšikov a to nie len slovenských, lebo aj viacerí zahraniční ľudia evidentne fandili Slovensku. Miška sa zrazu otočila, trošku si stupila na špičky a dala Tomášovi pusu na líce. Asi sa nechala trošku uniesť radosťou, lebo Tomáš ostal v šoku a nechápal, čo teraz urobila. Po tomto vždy túžil, ale Miška ho týmto riadne zaskočila. Evidentne sa jej tu moc páčilo a bola moc rada, že ju Tomáš sem zavolal, vytiahol ju von na spoločnú akciu.

„Miška ja ...“, chcel Tomáš začať, ale Miška ho opatrne chytila za ruku. Dotyk jej ruky bol pre neho neopísateľný pocit. Nebol schopný niečo povedať a iba pozeral na krásnu ženu, ktorú mal pred sebou.

„Zdvihni ma trošku“, odvetila po tichšie Miška.

„Ale to ťa chytím veď vieš za čo“, opatrne pokračoval Tomáš, ale to už Miška dala Tomáškovu ruku na svoj zadok. Tomáš ju nadvihol, Miška sa nohami zachytila za jeho chrbtom a rukami okolo pása. Keďže Miška bola nižšia ako Tomáš, inak by to asi tak dobre nešlo.

„Miška, môžem ťa pobozkať?“, spýtal sa Tomáš, ktorý z nej opäť nedokázal oči spustiť.

„Tomi, to si vždy musíš pýtať povolenie?“, odpovedala otázkou trochu s úsmevom na tvári Miška, pričom nasledovala pusa na ústa, ktorej iniciátor bola ona. Tomáš bol z toho mimo, ale nebolo mu treba dvakrát hovoriť, čo treba robiť a preto v bozku pokračoval, opätoval ho. Krásny, nežný, intenzívny bozk, kde bolo vidno, že títo dvaja k sebe niečo cítia. Miška opatrne zoskočila na zem.

„Miška, ja som z tohto trošku mimo“, naznačil Tomáš po puse, na ktorú bude myslieť najbližšie mesiace.

„Tomáško ja viem, že si do mňa zamilovaný. Nie som slepá. Tvoje chovanie v práci. Keď mám chladené, skoro vždy mi prídeš pomôcť, keď samozrejme môžeš. Keď ideš niečo nakupovať, či už na prestávke alebo domov, tebe je jedno koľko mám na kase ľudí, pokiaľ sedím, ideš platiť ku mne. Tomi si super chlap, iný ako sú ostatný a vieš, priznám sa ti, že aj ja k tebe niečo cítim. Neviem síce ako to dopadne, ale zistila som, že ty mi stojíš za ten risk“, odvetila Miška a vysvetlila tým aspoň trošku svoje momentálne konanie. Po týchto slovách sa Tomáš sklonil, objal Mišku a opäť ju pobozkal. Zápas Slovensko USA skončil víťazstvom 4:1. Tomáš a Miška išli hneď po ukončení zápasu na električku, lebo vedeli, že po zápase bude riadne plná každá električka, ktorá pôjde smerom na Karlovku, Dúbravku, Ružinov či Zlaté Piesky. Taktiež mali na pamäti, že na Zimnom štadióne sa hral večerný zápas medzi Švédskom a Českom. Dnešok už priniesol jedno prekvapenie a to bola prehra Kanady s Fínskom. V električke mal Tomáš stále na sebe slovenský dres a Miška si tiež nechala okolo krku zavesený slovenský šál. Vyzerali ako správny fanúšikovia tohto tímu, čo videli ľudia hlavne počas cesty v električke.

„Zatipujeme si, kto vyhrá zlatú medailu?“, spýtala sa v električke Miška.

„Bol by som rád keby to boli naši, ale tipujem, že to budú Švédi“, naznačil Tomáš.

„Môj tip ide Rusku, i keď by som to tiež strašne priala našim“, odvetila Miška s úsmevom.

„Chcela som sa ťa spýtať, keďže si v robote spomínal, že nie si čistokrvný Slovák, nemáš takto občas dilemu? Či fandiť Slovensku alebo Česku?“, vysvetľovala Miška, čo ju aktuálne zaujímalo.

„No dobre si pamätáš Miška. Mama je Slovenka a otec je Čech. Ale narodený som na Slovensku. Takže to je môj domov. Na druhej strane ale veľmi rád navštevujem aj Česko. Neviem či som spomínal, ale česká metropola Brno je v tom štáte moja srdcovka“, hovoril ďalej Tomáš.

„Takže česká srdcovka je Brno. Prečo nie Praha?“, nedalo Miške aby sa nespýtala.

„Ide o to, že Brno je hlavne o dosť bližšie k Bratislave. Do Prahy ideš cca 4 hodiny, v Brne si za 2 hodinky. Strašne sa mi tam páčilo, keď som tam bol prvý raz a odvtedy tam chodievam skoro každý rok“, vysvetľoval ďalej Tomáš, pričom sa mu páčilo, že sa takto spolu bavia.

„Konečné výsledky MS v ľadovom hokeji 2019 - Bratislava, Košice (Slovensko):

Zlato – Fínsko; Striebro – Kanada; Bronz – Rusko; Slovensko 5 miesto v základnej skupine – nepostúpilo do vyraďovacích zápasov.“

„No dobre bola si bližšie, keďže Rusi dali medailu“, hovoril Tomáš Miške, pričom sa na seba krásne usmiali.

„Mám u teba čokoládku“, odvetila so smiechom Miška.

Tomáš aj Miška mali po smene, každý bol doma a písali si na FB. Miška sa pýtala, že ako sa zajtra Tomáš dostane na Ingridskú, keďže je inventúra a sme na pláne práce písaný už na 04:30.

„Tomi, ja by som mohla prísť na zástavku Pri Kríži po teba.“

„To ako vážne by si merala cestu od niekade z Karlovky až na koniec Dúbravky?“

„No pre teba hej. Dáš mi zato pusu.“

„Jéj, tak ešte aj platiť za to mám. Ale pusu beriem.“

Tomáš sa teda s Mišku dohodol, že okolo 04:10 príde na zástavku Pri Kríži spoju 84 smer do mesta. Miška bola presná ako švajčiarske hodinky. Tomáš stál na zástavke a videl, ako sa otáča s autom a ide k nemu. Miška zastavila, Tomáš otvoril dvere a nasadol samozrejme na stranu spolujazdca. Nasledovala krásna pusa. Miška vyrazila smerom na Ingridskú, kde pokračovala na parkovisko pri nákupnom stredisku. Nevideli tam žiadneho kolegu. Miška zaparkovala, Tomáš vystúpil ako prvý, Miška si ešte veci zobrala. Obzreli sa po okolí. Stále nikde nikoho z kolegov nevideli. Znovu sa pobozkali a išli k vchodu do strediska.

Ôsma kapitola: Brno verzus Bratislava

Začiatok júna nezadržateľne klopal na dvere. Prvé júnové dni mali byť zaujímavé hlavne pre Tomáša. Sobotu 1.6. mal ísť na koncert skupiny Kabát v Brne, utorok 4.6. na autogramiádu v Eurovei v Bratislave a stredu 5.6. na koncert Kabátu v Bratislave. Pôvodný plán bol iba koncert v Brne, ale akonáhle jeho obľúbená skupina oznámila koncert v Bratislave, bolo jasné, že tu nemôže chýbať. V robote mal už od piatku voľno, i keď požiadavku mal len na víkend. Z ďalšieho týždňa ešte pribudol pondelok a utorok, čiže vzniklo päť dní voľna. Tomáš sa moc tešil do Brna, lebo toto mesto sa mu strašne zapáčilo, ale mrzelo ho, že pôjde sám. Miška mala podľa rozpisu smeny a nemohla by ísť. Brno bola jeho česká srdcovka, kde sa strašne rád vracal a veľmi rád by sa tu poprechádzal aj s Miškou. K ďalším srdcovkám Česka patrila ešte Praha, ktorá ale je od Bratislavy predsa len trošku ďalej ako Brno.

„Tomi takže od zajtra máš voľno že?“, opýtala sa Miška, ktorá dnes po smene počkala na Tomáška a naznačila mu, aby sa nenápadne pobral k jej autu, aby ho odviezla do Dúbravky.

„Hej Miška, od piatka mám voľno päť dní, piatok som ešte v Bratislave, sobotu a nedeľu v Brne a pondelok utorok zase doma“, vysvetľoval Tomáš, ako má rozplánované nasledovné dni.

„Škoda, že nemôžem byť s tebou. Piatok robím poobede, pondelok tuším tiež. Čo si bez teba počneme v robote“, komentovala Miška, ktorá dobre vedela, aký cenný je Tomáš na každej smene. Zastavila Tomášovi až pred panelákom, kde býval.

„Nemusela si ma až sem odviesť“, naznačil Tomáš, keď Miška zastavila, ale to ho už objala a umlčala krásnou pusou na ústa.

„Ty vieš, aká som“, odvetila Miška.

„Moc mi budeš chýbať Miška“, povedal Tomáš, rozlúčil sa s Miškou a pobral sa domov. Miška naštartovala a vyrazila smerom do Karlovej Vsi. Mala v rukách jedno prekvapenie, o ktorom nikto nevedel, ako sa hovorí tajné eso v rukáve.

Piatok bol Tomáš ráno na stretnutí s kamarátkou Petrou. Boli si spolu sadnúť na kofolu v Starom meste a potom zablúdili až k Kauflandu pri ZOO, kde mala začať pracovať Petra po odchode z Kalderu. Tomáš potom išiel na nákup samozrejme do Kalder Karloveská, keďže jeho Miška mala smenu. Teda je hneď aj jasné, u koho Tomáš platil. U Mišky, svojej vysnívanej lásky. Nič nedávala najavo, keď u nej Tomáš platil, iba keď priložil kartu, po pípnutí ju zobrala a dala mu ju do ruky tak, aby sa jej dotkla. Vedela, že Tomáš bude rád.

Konečne prišla sobota. Tomáš hneď ráno vstával. Išiel na prvú 83 smerom do mesta. Nič netušil, čo sa dnes udeje. Z zastávky SAV, kde vystúpil z 83, prešiel na druhú stranu, kde počkal na 93 na Hlavnú stanicu. Vystúpil a pomaly prešiel do staničnej budovy.

„Vlak spoločnosti Regiojet z Bratislavy hlavnej stanice do Prahy hlavní nádraží príde k prvému nástupišťu. Vlak spoločnosti Regiojet z Bratislavy hlavnej stanice, ktorý pokračuje smer Kúty, Břeclav, Brno dolní nádraží, Pardubice hlavní nádraží a Praha hlavní nádraží príde k nástupišťu jeden.“

Na stanici už čakal Regiojet, ktorý smeroval z Bratislavy do Prahy. Nedávno videl Tomáš na FB krásnu fotku vlaku Regiojet, takže hneď po pristavení vlaku išiel odfotiť rýchlik spredu, hlavne lokomotívu. Potom nastúpil do vozňa číslo 3 a našiel si zakúpené miesto. Cestujúci do vlaku postupne nastupovali. Zrazu ale nastúpila osoba, o ktorej nikto ani len netušil, že dnes bude cestovať vlakom. Pomaly išla smerom k miestu, kde mala kúpenú svoju miestenku. Zastavila a videla miesto, kde sedel mladý muž, ktorý niečo pozeral na mobile. Bol to samozrejme Tomáš. Žena opatrne pristúpila, Tomáš stále pozeral do mobilu.

„Dobrý deň Tomáš“, povedala žena Tomášovi. Ten zdvihol zrak, ostal v nemom úžase a mobil mu skoro spadol na zem. Len tak tak ho zachytil. Bola to totiž Miška.

„Miška? Ty čo tu robíš? Veď si mi vravela, že máš poobedné?“, nechápal vonkoncom Tomáš, ihneď sa ale postavil, objal z celej sily svoju drahú. Mala na sebe kratšie nohavice, košeľu s krátkym rukávom, pričom dole mala urobený uzlík, čiže jej bolo vidno na pupok.

„Tomi, to je prekvapenie“, naznačila Miška, keď jej Tomáš dovolil niečo povedať, lebo dovtedy ju stále bozkával na ústa a držal v objatí. Tomáš ostal sedieť pri okne, Miška vedľa neho.

„Mala si tam predsa naplánované smeny?“, nechápal Tomáš a pozeral na Mišku.

„Prehodila som si ich, aby som mohla byť s tebou. Chcela by som nejaký čas stráviť spoločne s tebou Tomi“, naznačila drahému Miška.

„Počkaj a čo budeš robiť v Brne?“, napadlo zrazu Tomášovi.

„Pokiaľ ja dobre viem“, začala Miška, a z batohu vybrala nejaký papier, „idem na koncert skupiny Kabát, Brno ulica Srbská, štadión Zbrojovka s mojím partnerom“, odvetila s úsmevom a ukázala zakúpený lístok na koncert. Slovo partner Tomáša moc potešilo.

„Zlatko, prečo si mi to nepovedala?“, zaujímalo Tomáša, ale hneď chápal, že Miška ho chcela krásne prekvapiť, čo sa aj podarilo. Spoločne sa teda presúvali vlakom každým kilometrom ďalej od ich Bratislavy.

„Miška chcel by som sa ťa na niečo dôležité opýtať, keďže som do teba tak moc zaľúbený“, naznačoval opatrne Tomáš, pričom chytil partnerku za ruku.

„Čo ta zaujíma Tomáško?“, pýtala sa hneď Miška.

„Neviem ako začať. Mám ťa moc rád. Viem, že máš malého synčeka“, začal pomaly Tomáš, Miška na neho pozrela zaujímavým pohľadom.

„Ako si prišiel na to, že už som mamička, čo má malého syna?“, nechápala Miška, pričom si objala partnera.

„Videl som ťa aj u nás, keď si nakupovala. Aj na svojom profile máš fotky so synom“, komentoval Tomáš, no Miška sa zrazu rozosmiala. Tomáš samozrejme nechápal prečo.

„Tomáško ja nemám žiadne dieťa. To je sestrin synček. Ja som mu krstná mama, jeho bláznivá teta Miška“, vysvetľovala prekvapenému drahému, pričom hneď zablúdila perami na jeho ústa. Páčilo sa jej, že sa Tomáš zaujíma aj o takéto veci. Pochopila aj, že je to fakt muž, akého sa nedá len tak nájsť.

„Takže sestrin synček. Ja som bol v tom, že je tvoj Miška. Keďže si krstná mama, tak to je pochopiteľné. Chápem to tak, že strážením sestrinho dieťatka, sa zaúčaš na výchovu vlastného?“, povedal otázkou poslednú vetu Tomáš a videl, ako sa Miška usmiala.

„Ja chcem mať vlastné deti s tým správnym mužom, ktorý sa o nás bude vedieť postarať po všetkých stránkach“, odvetila mu na to partnerka a niekde v jej hlase tušil, že myslela na neho.

Cesta vlakom vôbec netrvala dlho. Kúty a Břeclav boli jediné zástavky vlaku počas ich cesty. Tomáš a Miška sa ani nenazdali a už ich vítalo mesto Brno. Keďže železničná stanica Brno hlavní nádraží prebiehala obrovskou rekonštrukciou, vlaky Eurocity, Regiojet a rýchliky boli presmerované na stanicu Brno dolní nádraží. Tu teda vystúpili, pomaly vyšli zo stanice a smerovali po chodníku smerom do mesta. Minuli zástavku spoja 61, ktorý tu vďaka prerábke hlavnej stanice premával na trase Dolní nádraží – Hlavní nádraží. Pokračovali ďalej po ceste smerom k centru mesta a Miška to zrazu uvidela. Krásne autobusové nádraží Brno Zvonařka. Zaujímavé bolo aj tým, že bolo kompletne zakryté strechou, ďalej tu bolo nespočítateľne veľa nástupišti pre prichádzajúce a odchádzajúce spoje. Úplne vzadu sa nachádzala staničná budova, pri nej rôzne stravovacie obchodíky, ktoré sa ťahali riadne ďaleko. Za autobusovým nádražím po prechode na druhú stranu stála OC Galerie Vaňovka, kde sa naši výletníci zastavili. Pred nákupným strediskom boli lavičky, kde sa dalo posedieť. Nákupné stredisko bolo úžasné, keďže tu bolo obrovské množstvo obchodov a v strede strediska sa nachádzalo jazierko s krokodílom. Párik sa tu zastavil v potravinách Albert, kde si kúpili niečo na spapanie a na pitie. Z OC Galerie Vaňovka vyšli von, kde videli stánok Holandské kvety, ktorý sa Tomášovi zapáčil. Okolo Tesca na druhej strane sa dostali k podchodu, kde videli množstvo stánkov. Prešli celým podchodom a uvideli veľa východov. Vyzeralo to tu pre cudzincov, ako také menšie bludisko. Samozrejme, že napísané ulice im vôbec nič nehovorili. Preto vyšli jednými schodmi hore a ocitli sa na zástavke Hlavní nádraží presne smer, ktorý potrebovali. Spojom číslo jedna sa odviezli na zástavku ZOO. Cesta bola skvelá a moc sa im páčili Brnenské električky. Oboch pobavila zástavka Svratecká, pretože by boli odprisahali, že počuli Smradecká. Na zástavke Zoo si kukli čas, a keďže videli, že na Zoo je ešte zavčasu, prešli na druhú stranu a vrátili sa kúsok späť, kde sa týčil Kalder, filiálka Jakuba Obrovského, Brno. Spravili si malý nákup, niečo tak na rýchle spapanie. Filiálka sa im neskutočne páčila. To nie ako tá, kde pracovali. Neskrývali prekvapenie z toho, v akom peknom stave môže filiálka byť, ale keď im napadla ich filiálka, okamžite sa rozosmiali. Následne išli k zastávke ZOO, odkiaľ cez malú rieku prešli po moste, pri reštaurácií odbočili a po chvíli uvideli ZOO Brno, teda vchod do zoologickej záhrady. Brnenská Zoo je situovaná do lesa, čiže veľmi zaujímavo vymyslená. Bolo tu ale niečo, čo ich možno trošku znervózňovalo. Rodinky s deťmi, starými rodičmi, proste kompletné rodinky.

„Tomáško som rada s tebou“, povedala Miška a objala priateľa.

„Aj ja s tebou“, odvetil priateľke.

„Ty nevieš či tu majú medvede?“, opýtala sa svojho drahého.

„To netuším, a prečo práve medvede?“, nechápal Tomáš súvislosť.

„Mám ich strašne rada, veď aj na tetovaní mám jedného“, pochválila sa Miška.

„Ty máš tetovanie?“, prekvapene pozeral Tomáš na Mišku a neveril čo počul.

„Hej. Ty si si ho ešte nevšimol? Veď ho mám riadne veľké a je ho vidno skoro stále“, povedala Miška, pričom neskrývala smiech. Spoločne kráčali k vchodu do ZOO, kde museli počkať, až na nich príde rad. Zaplatili si vstupné do ZOO, Tomáš tu popozeral nejaké tie magnetky a približne aj tušil, aké by sa mu páčili domov. Miernym kopčekom a serpentínami sa dostali k spodným budovám, kde sa dalo najesť a odkiaľ sa rozdeľovali cesty na veľa smerov. Miška, ktorá si pozerala letáčik, chcela moc vidieť ľadového medveďa a aj hnedého medveďa.

Miška a Tomáš pochodili skoro celú zoologickú záhradu, pričom mali nádherný zážitok. Pri vchode a východe Tomáš zobral nejaké magnetky, pre Mišku samozrejme jednu s medveďom. Z ZOO sa pobrali na zástavku električiek, kde nastúpili na spoj 1 a viezli sa cez Hlavní nádraží presne na opačnú stranu mesta. Vystúpili na Selasino, odkiaľ videli, že kúsok ďalej je tiež predajňa Kalder, kam takisto zablúdili. Bola to filiálka Palackého, Brno. Takisto bola krásna, pričom im pripomínala rozlohovo Drobného v Bratislave. Z veľkého parkoviska prešli k zástavke, kde vystupovali a smerom hore sa pobrali k Štadiónu Zbrojovka nachádzajúceho sa na ulici Srbská, kde už teraz stáli nejaký ľudia, čo čakali na koncert. Zastali a boli v poradí na koncert. Minúty plynuli a prišla 16:00. Hneď pri štadióne bol nejaký podnik, a cez okno asi vedúci ponúkal pivo čakajúcim.

„Miška jedna otázočka ohľadne koncertu“, naznačil opatrne Tomáš, pričom ju držal za ruku.

„Čo ťa zaujíma?“, spýtala sa Miška, ktorá netušila, na čo Tomáš momentálne myslí.

„Si si vedomá, že tvoj Tomáško ide do prvej rady, teda že úplne k pódiu“, povedal Tomáš, pozeral na Mišku a čakal na jej reakciu.

„To fakt úplne dopredu? Hm tak to bude super Tomi. Moc si to spolu užijeme“, odvetila Miška a objala svojho Tomáška. Ľudia pribúdali a začínali blokovať cestu, kde chodievala 32. Bezpečnostné zložky začali pomaly púšťať divákov, Tomáš a Miška rýchlo išli a boli v prvej rade na ľavej strane pri pódiu. A teraz čakali ďalej, lebo o 18:00 začal doktor Viktor a o 19:00 Limetal. Čiže necelé dve hodiny státia, kým začne prvá kapela.

„Miška, keď sa tak pozerám na toto pódium, napadla ma jedna vec“, odvetil s úsmevom na tvári Tomáš.

„Čo ti napadlo Tomi?“, spýtala sa so záujmom v hlase Miška.

„Už si vystupovala na nejakom takomto veľkom pódiu?“, zaujímalo moc Tomáša.

„Na takomto mega veľkom asi nie. Keď sme ale boli na súťažiach v Londýne a Miláne, kde sme mimochodom aj vyhrali, tam bývali veľmi pekne spravené. Aj na Pohode v Trenčíne sme boli“, komentovala Miška, pričom Tomáš si ju objal.

„Ty môj šikovný pokladík. Pohoda v Trenčíne? To poznám. Takže Pohoda od Kabátu ideš so mnou“, odvetil s úsmevom Tomáš a pobozkal ju. Chvíľkami stáli tak, že Miška bola pri kovovej zátarase, Tomáš za ňou, pričom sa jej dotkol rukami brucha a tak si ju v podstate objal. Miška si bola vedomá, že takto bude cítiť niečo, čo evidentne ani jeden momentálne nechcel riešiť, lebo pre nich bolo naj to, že boli niekde spolu. O 20:00 nastúpil Kabát, štadión bol teraz už mega zaplnený a radostne vítal svoju naj skupinu. Na veľkoplošných obrazovkách sa začali ukazovať rôzne fotky skupiny, obaly z ich CD. Po jednom nenápadne vyšli na pódium, bubeník zaujal svoje miesto za bicími, gitaristi každý na jednej strane pódia, spevák a basgitarista v strede. Koncert odštartoval úvodnou skladbou Bahno. Štadiónom sa ozývali radostné hlasy fanúšikov, ktorí hneď vítali svojich miláčikov. No prišla pesnička z Fínska, ktorú Tomáš zbožňoval. Chytil Mišku okolo pásu a spieval. Miške sa ale niečo nezdalo, keď skladba Malá dáma skončila, a preto sa otočila k Tomáškovi. Videla mu v očiach slzy. Rýchlo si partnera poriadne objala.

„Tomi čo sa deje? Veď toto je tvoja obľúbená nie?“, vravela Miška a pritisla sa na priateľa, ktorý jej hneď dal pusu.

„Moc ťa ľúbim Miška“, naznačil Tomáš, a videl, že Miška asi pochopila. To, čo k nej Tomáš cítil, bolo u neho niečo tak obrovské, čo sa nedalo porovnať ani z jedným predošlým vzťahom, ktorý mal. Strašne sa do Mišky zamiloval, i keď najprv nevedel, či k nemu niečo cíti aj ona. Zvyšok koncertu išiel skvele, celý štadión sa úžasne bavil, pieseň Pohoda vedela aj Miška a pieseň Burlaci zase skúšala spievať aj ona, lebo ako jej Tomáš povedal, toto je ich skladba, keďže pri nej dostala ružu. Koncert skupiny Kabát pomaly ale isto skončil. Štadión Zbrojovka sa vyprázdnil približne behom pol hodiny. Cesty k električkám boli celé úplne neprejazdné pre autá z dôvodu obrovského počtu divákov, ktorí išli z koncertu.

„A čo teraz Tomi?“, zaujímala sa Miška.

„No ide o to, že Regiojet, ako som ti spomínal, ide až 09:40. Takže dovtedy máme voľný čas. Pôjdeme pár zástaviek dole a navštívime to nonstop Tesco, čo sme videli z električky“, komentoval Tomáš. Spolu sa teda vrátili pár zástaviek naspäť smerom k hlavnému nádraží. Zbadali odbočku na Tesco. Tu ale pochopili, že nie je tak blízko, ako si mysleli. Ale aj tak išli pozrieť, keďže mali veľa času. V Tescu si kúpili niečo na jedenie, na pitie a nejaký energetický nápoj. Tesco Královo pole bolo otvorené nonstop. Poobzerali tu skoro celý obchod, ktorý mohol byť aj taký obrovský ako u nich v Petržalke. Pri Tescu si sadli na lavičky, aby niečo spapali. Vrátili sa tou istou cestou k električkám a pokračovali smerom k hlavnej stanici. Pri jednom námestí si sadli na lavičku a oddýchli si. Boli moc prekvapený, že tu jazdia električky aj po polnoci. Na tomto námestí videli fontánu, ktorá vystrekovala vodu, ale menila farbu. Netrvalo im ale dlho a dorazili na Hlavní nádraží. Ďalší cieľ bol jasný. Katedrála svätého Petra a Pavla, ktorá bola už z ďaleka vidieť a Miška ako spomenula ju chcela moc uvidieť zblízka. Preto začali blúdiť centrom mesta, pretože nejako nevedeli priamu cestu ale nakoniec prišli k katedrále. Pofotili, poobzerali, pred katedrálou sa krásne objali, viacej krát pobozkali. Kúsoček od katedrály bol park, že Kapucínske námestie. Veľa lavičiek, stromy, proste krásne miestečko určené na oddych. Tu si obaja sadli. Miška sa oprela o Tomáša a aj na chvíľku zadriemala. Odtiaľto sa pobrali cez Hlavní nádraží naspäť k Autobusovému nádraží, kde počkali na lavičke, kým sa neotvorí Galerie Vaňovka. Zvyšný čas už strávili v nákupnom centre. Navštívili opäť Albert, chvíľku len tak sedeli v nákupnom stredisku a boli na internete. Predsa len boli trošku aj unavenejší. Potom nasledoval presun na stanicu Brno dolní nádraží. Prišiel Regiojet a Tomáš a Miška odcestovali z Brna a pricestovali domov do Bratislavy. Opäť sa im zdala cesta veľmi krátka. Vystúpili z vlaku a cez staničnú budovu prešli ku zástavkám autobusov.

„Bol to krásny výlet Tomi“, naznačila Miška a objala priateľa.

„Vieš že bol taký krásny, lebo si so mnou bola ty“, odvetil Tomáš, vybozkával si drahú. Rozlúčili sa a Tomáš išiel do Dúbravky, Miška do Karlovky.

Prišiel utorok, Miška mala rannú a Tomáš voľno. Obaja sa stretli okolo 15:00 v Eurovei. Miška sa ešte naschvál musela vypýtať v práci, aby stíhala. Eurovea sa trochu zaplnila ľuďmi, ktorí čakali na autogramiádu Kabátu, no podľa fotiek, ktoré boli uverejnené na FB z autogramiády v Brne, toto bolo fakt minimum. Utvoril sa vláčik fanúšikov skupiny Kabát a viacerí si všimli, ako mladá slečna vykladá na stôl rôzne suveníry. Veľké plagáty, kľúčenky a mnoho ďalšieho. Skoro každý tu teda aj nakupoval suveníry. Tomáš kúpil kľúčenku a plagát. Na autogramiáde sa mu podpísali do knihy všetci členovia kapely Kabát a s gitaristom sa odfotil. Aj Tomáš aj Miška sa presunuli o poschodie vyššie, odkiaľ bol super výhľad na celú autogramiádu. Obaja ostali až dokonca autogramiády kapely Kabát.

Streda znamenala ranné smeny pre Tomáša a Mišku. Spolu ale skoro odchádzali, lebo išli na koncert Kabátu. Z Ingridskej sa dostali k Zimnému štadiónu, pokračovali po Bajkalskej, až uvideli nové Tehelné pole, ktoré bolo nedávno dostavané, kde hráva futbal Slovan Bratislava. Kabát tu bol naplánovaný ako prvé veľké vystúpenie po otvorení nového štadiónu. Odtiaľ peši prešli k vchodu, kde sa už kopili ľudia. Začalo sa púšťať, Miška a Tomáš boli presne tak isto vpredu ako v Brne. Iné kafé o 18 a Horkíže Slíže o 19 boli pred kapely. Z Horkýže Slíže zaujala najmä bas gitaristka Veronika, ktorá pôsobila krásne. Vedľa Tomáša a Mišky bola jedna 40 ročná žena, ktorá pozerala po Tomáškovi. Mala pri sebe dcéru, ktorá tam mala priateľa. Pani bola veľmi vyjašený typ, a dcéra ju pár krát chytala za ruku, aby sa trošku ukľudnila. Moc pozerala po Tomášovi. Miška si to samozrejme všimla.

„Tá pani z teba nevie oči spustiť“, zašepkala Miška Tomášovi do ucha. Samozrejme on sa hneď obzrel a pani kukala na neho. 40 ročná, červeno zafarbené vlasy, pekná postava, prsia zaujímavé.

„Ste krásny pár“, povedala zrazu.

„Ona je moje šťastíčko“, odvetil Tomáš a objal si Mišku.

„Ďakujeme“, pridala sa Miška. Prišiel Kabát a celé Tehelné pole ožilo. Malá dáma teraz Tomáša nerozplakala, lebo ju nahrával a mal pri sebe svoju lásku. Po koncerte sa pobrali domov, pani pozerajúca po Tomášovi si urobila fotku s Tomášom a Miškou. Obaja sa presunuli po Bajkalskej, ktorá bola momentálne uzatvorená pre všetku dopravu a okolo Zimného štadiónu až na Trnavské mýto. Miška sa električkou 9 dostala domov, Tomáš ju odprevadil až k jej zástavke, kde prestúpil na 5 do Dúbravky. Tomáš aj Miška boli riadne unavený z posledných dní, takže rýchlo zaspali. A to na druhý deň majú do práce na rannú.

Deviata kapitola: Čas, ktorý venujeme jeden druhému

S kamarátstva, ktoré medzi Tomášom a Miškou vzniklo, sa po prvom stretnutí mimo ich práce v spoločnosti Kalder, teda na zápase USA – Slovensko stal vzťah. Nerátame tu ich spoločnú kofolu, kde si ešte city neprejavili. Samozrejme je pochopiteľné, že o tom v práci nikto nevedel. Iba tri osoby vedeli, že tu vznikol nový vzťah. Miška, Tomáš a ich spoločná kamarátka, ktorá nastupovala s Miškou, Petra. Mimo práce boli teda Tomáš a Miška pár, v robote sa snažili, aby to zatiaľ nedávali najavo. Bol tu aj tak jeden problém. Tomáš mal funkciu predavač a Miška mala funkciu asistentka – teda stále sa oficiálne zaúčala. Mávala trezor, zeleninu, čiže bola pre Tomáša momentálne nadriadená kolegyňa. Bolo ale vidno, že Miška na to má, keďže robila zástupkyňu v kníhkupectve. Miška bola šikovná, a ako Tomáš tvrdil, na ženu riadne inteligentná, čo sa moc nevidí. Tomáš mal naplánovanú dovolenku na dva týždne hneď na začiatku školských prázdnin. Dnešný deň boli opäť zase spolu na rannej smene, Tomáš ako vždy na pekárni. Miška sa ráno hrala s mäsom, keďže na zelenine bol už niekto iný. Otvorila sa predajňa a všetci si začali robiť svoje, aby sa čo najskôr mohlo ísť poobede domov. Miška opäť vykladala mrazené, ktoré dnes prišlo, lebo na rovinu si treba povedať, že ona vyložila fakt skoro všetko a doniesla vždy do pekárne minimum. Aj dnes prišla za Tomášom do pekárne.

„Tomi, nesiem ti darček“, povedala zo smiechom Miška, hneď ako vošla do pekárne. Tomáš sa obzrel a keď videl Mišku, mal veľkú chuť objať ju a dať jej pusu, ale tu sa musel ovládnuť. Predsa len nechcel, aby sa v práci prezradilo, že oni dvaja niečo spolu majú, alebo povedzme že sa medzi nimi niečo rysuje. Dobre vedel, ako by nemenovaný kolegovia do toho začali dávať komentáre, čo by sa ani jemu ani Miške nepáčilo. Nemenovanou osobou sa myslela hlavne Klaudia, ktorá keď sa niečo dozvedela, tak to do pol hodiny vedela celá predajňa, do hodiny aj celé sídlisko.

„Koľko toho je Miška?“, opýtal sa Tomáš trošku opatrnejšie, keďže mraziak bol na tom hrozne. Preplnený mrazenými vecami a pekárenských tam nebolo až tak veľa.

„Iba pár krabíc. Veď si sám vravel, že pri mne je vždy väčšina vyložená“, odvetila Miška s úsmevom...

Koniec ukážky

Table of Contents

Titulná strana

Tiráž

Prvá kapitola: Deň príchodu

Druhá kapitola: Zoznámenie

Tretia kapitola: Zmena

Štvrtá kapitola: Posun dopredu

Piata kapitola: Deň v práci?

Šiesta kapitola: Prvé rande?

Siedma kapitola: „Slovensko, Slovensko, héja héja héja Slovensko“

Ôsma kapitola: Brno verzus Bratislava

Deviata kapitola: Čas, ktorý venujeme jeden druhému