Pavol Straňák

Čas cestovať Afrikou

Ukážka z elektronickej knihy

formát EPUB

Copyright © Pavol Straňák 2014

Photographs © Pavol Straňák 2014

Graphic design © Martin Malovec, Pavol Straňák

Vydal: Ing. Pavol Straňák - ZEM OBRAZOM, 2014

Autor: Pavol Straňák

ISBN 978 - 80 - 971072 - 1 - 5

THE ROLLING STONES

Bola raz jedna hudobná skupina. Legenda. V roku 2012 oslávila päťdesiat rokov od svojho vzniku. Päťdesiat rokov aktívneho komponovania, písania textov a koncertovania. Čo to znamená? Určite veľa. Čo to vyžaduje? Najmä nezlomnú vôľu, vášeň a neuchopiteľnú hnaciu silu. Niečo nezastaviteľné. Keith Richards povedal, že padajúce kamene nemôžete zastaviť. Vedel, o čom hovorí a mal pravdu. Ak sa už raz kamenná lavína spustí, nedá sa nič robiť. Jasné, dalo by sa uhnúť alebo utiecť, lenže nedalo to Keithovi, nedá to ani mne. Tiež sa chcem zviesť. Tá tajomná sila ma ženie dopredu a velí podriadiť sa. Aspoň raz do roka. Obdobie výskytu môže byť rôzne. Tentoraz sa lavína nezadržateľne spúšťa v apríli. Zdá sa byť pomerne mohutná. Jej kamene predstavujú poznanie, dobrodružstvo, cestu ako takú, ale aj výzvy a otázky. Nasadneme spoločne s Marianou.

Necháme sa uniesť do Južnej Afriky.

Je čas ísť, čas cestovať.

Toto je ten moment.

Počas jednej noci prelietame ponad Afriku zo severu na juh. Z tejto výšky, bez denného svetla vyzerá čierny kontinent ako vypnutý. Iba raz je temnota dobodaná miliónmi nočných svetiel a nám je jasné, že tento ohromný, rozpínajúci sa kolos nemôže byť iné mesto ako Káhira.

Niekedy mám vo zvyku snívať aj so zatvorenými očami. Tentoraz iba bdiem, takže moje sny majú nesympaticky reálny nádych. Nechcú uletieť do roviny, v ktorej si mozog vytvára svoj vlastný fantastický svet, namiešaný z ilúzií, chaosu, splnených nesplniteľných prianí a snov v tom druhom význame. Nachádzame sa nad Saharou. Ktovie, koľko karaván dnes oddychuje pri ohni po celodennom boji s úmornou horúčavou a pieskovými búrkami. Popri rieke faraónov míňame oblasť Etiópie, mnísi v Lalibele už asi spia. S Kilimandžárom sme si momentálne najbližší. Kongo. Premýšľam, aký mám vlastne pocit z Konga. Keby malo naše lietadlo spadnúť, určite by som nechcel, aby to bolo práve na jeho území. Prežili by sme pád a ocitli by sme sa uprostred krvavej vojny, na trhoch, kde sa dá kúpiť gorilia ruka či na vzácnom mieste rozľahlého pralesa s dedinou čerstvo vyhladenou vírusom Ebola. Možno by nás však zachránili znalci prírody - Pygmejovia. Kde sme asi tak práve v tejto chvíli? Žeby niekde nad deltou rieky Okavango? Vyzerá naozaj ako v prírodopisnom dokumente? O niekoľko týždňov to možno zistím. Teraz som nezistil nič, iba som sa uistil, že vzrušenie spánku neprospieva.

Nad africkým kriminálnikom číslo jeden sa už brieždi. Pristávame v Johannesburgu.

WINDHOEK KEETMANSHOOP FISH RIVER CANYON LÜDERITZ DEAD VLEI SOLITAIRE SWAKOPMUND SKELETON COAST OPUWO EPUPA FALLS ETOSHA GROOTFONTEIN RUNDU VICTORIA FALLS NXAI PAN OKAVANGO DELTA

ZDVIHNÚŤ KOTVY, HODIŤ ŠLOFÍKA

Existuje nepísaná, no o to dodržiavanejšia tradícia. Pred každou časovo náročnejšou cestou nastávajú v práci hektické dni. Sú nepríjemne vyčerpávajúce. Samozrejme, nikdy sa počas neprítomnosti jednej nahraditeľnej súčiastky finančnej mašinérie nič výnimočné neudeje a niekedy počkajú aj tie povinnosti, ktoré počkať nemuseli. Doma je to podobné. V kruhu rodiny treba zariadiť všetko, čo doteraz nebolo dôležité, vybaviť, dohodnúť, zabezpečiť to najlepšie pre nášho syna, ktorý je ešte príliš malý na to, aby mohol ísť s nami a zároveň dosť veľký na to, aby sme mohli ísť bez neho. Som presvedčený, že tak ako všetko, aj toto obdobie má svoj význam. Vytvára protiváhu k nasledujúcim dňom. Tie môžu byť aj vďaka nej odľahčené od automatických povinností a plné nevšedných chvíľ, tak odlišných od nášho rutinného života. Pochopili sme, že na vytvorenie hrubej čiary medzi týmito dvoma extrémami potrebujeme jeden deň. A tak si svoje, z dlhého sedenia v lietadle vykrútené krčné chrbtice ukladáme do horizontálnej polohy v ubytovacom zariadení, situovanom v pokojnej časti Johannesburgu. Emerald Guest House neďaleko medzinárodného letiska OR Tambo v prísne ohradenom areáli, plnom udržiavanej zelene s belasým bazénom a výhľadom na pristávajúce Jumbá, je ideálny na takýto oddych. Na druhý deň po mohutných raňajkách, zložených z čerstvo opečenej, vábivo voňavej slaniny, volského oka, paradajok, chrumkavých toastov, ovocia a sviežej pomarančovej šťavy, čaju a kávy, a keby sme mali externé žalúdky, tak pokojne aj z plnohodnotného druhého kola, odchádzame opäť na letisko. Krátka cesta rušným mestom inšpiruje myseľ k rekapitulácii vopred nadobudnutých výstrah. Je to jedno z tých miest, o ktorých by si väčšina ľudí myslela, že by mali byť hlavnými mestami svojej krajiny, no nie sú. Rio de Janeiro v Brazílii počúva pokyny vlády z futuristického pieskoviska Oscara Rieiru de Almeidu Niemeyera Soaresfilho (15.12.1907 – 05.12.2012, pozn.: nedožitých 105 rokov!), čiže geniálneho architekta Oscara Niemeyera. Volá sa Brazília. V Juhoafrickej republike ukradli Johannesburgu štatút hlavného mesta hneď tri mestá. V Kapskom Meste sídli legislatíva, v Bloemfontein súdnictvo a Pretória celú krajinu spravuje. V Jo’Burgu, ako mestu často hovoria domáci obyvatelia, zúrila v 19. storočí zlatá horúčka. Pribúdali prisťahovalci z Ameriky aj Európy, ktorí zaberali čoraz viac pôdy Búrom, čo celkom logicky vyústilo do vojny. V nej dostali krajinu pod kontrolu Briti. Dôsledkom toho nastali ťažké časy pre čiernych obyvateľov. Tvrdá práca v banskom priemysle, nespravodlivé dane. Stali sa príkladne lacnou pracovnou silou. To ale vláde nestačilo. Pre lepšiu kontrolu krajiny ich presunula do vopred určených a vymedzených oblastí. Jednou z takýchto štvrtí sa stalo aj Soweto, kde žil počas apartheidu aj Nelson Rolihlahla Dalibhunga Mandela (18.07.1918, pozn.: dožitých 94 rokov – tiež dosť!), čiže držiteľ Nobelovej ceny Nelson Mandela. Po voľbách v roku 1994 bol boj proti apartheidu dotiahnutý do konca, čím zanikli mnohé obmedzujúce a diskriminačné zákony. Na druhej strane sa vzdialené štvrte, presnejšie slumy, začlenili do mesta, skomplikovala sa doprava, obchody a v dôsledku týchto zmien začala prudko stúpať mestská kriminalita. Dnes má Johannesburg povesť jedného z najnebezpečnejších miest sveta, miest s privysokou kriminalitou. Výstrahy pred návštevou sa nesú v duchu zákazov. Pohybovať sa po meste iba v riadnom taxíku, nevystupovať z neho, vyhýbať sa okrajovým častiam a mnohým častiam v centre, nefotografovať, po zotmení prečkať v hoteli.

TAK NAKOPNI KÁRU EŠTE DNES

Let do Windhoeku, hlavného mesta Namíbie, trvá už iba dve hodiny. V malej príletovej hale nás čaká vysmiaty starší pán v klobúku. Je to šofér požičovne ASCO, v ktorej máme rezervované auto. Cestou z letiska do sídla spoločnosti v okrajovej časti Windhoeku nám stúpa adrenalín. Vlastne je to úplne klasický stres, aký sa na smelú dobrodružnú výpravu vôbec nehodí. Nuž, ale je tu. Vyplýva však z objektívnych príčin. S riadením veľkého terénneho vozidla máme iba zanedbateľné skúsenosti a čo je pre stres ešte podnetnejšie, so šoférovaním na anglický spôsob nemáme vôbec žiadnu skúsenosť.

Tak sme tu. V hale spoločnosti to na prvý pohľad vyzerá ako v hangáre polovojenského hnutia, pripravujúceho prevrat, tajne dotovaného japonskými a britskými automobilkami. Je to nezmysel, ale tak na mňa pôsobia všetky tie Jeepy, Toyoty či Land Rovery. Pripravené vyraziť na prieskum juhoafrických krajín čakajú na svoje posádky. Zo stresu sa mi takmer trasie žalúdok. Zvládneme to? Uprostred hangáru sa hrdo leskne obrovská biela Toyota Land Cruiser 76 v plnej offroadovej výbave. Pred nárazníkom má mohutný oceľový rám s prídavnými svetlami, zvýšenú svetlosť podvozku a veľké kolesá s drsnými pneumatikami. Na pravej strane jev vyvedený šnorchel, keby bolo potrebné brodiť rieky (brrrr!), na zadných dvojitých dverách visí náhradná pneumatika. Po rebríku sa dá dostať na strechu, zaplnenú vecami ako núdzový kanister s naftou, ďalšia pneumatika, zdvíhacie zariadenie, autobatéria a najmä strešný rozkladací stan, ktorý bude naším domovom na najbližšie obdobie. Vo vnútri auta je na palubnej doske zariadenie GPS a vzadu malá chladnička. K výbave patrí aj kempingová zostava. Stôl s dvomi stoličkami, plynový varič, riad a veci potrebné na grilovanie. To všetko pri potulkách divočinou určite využijeme.

Večer sa rýchlo blíži, takže sadám na pravé predné sedadlo ťažkotonážneho žihadla, radím jednotku, odbáčam vľavo, pričom namiesto smerovky spúšťam stierače. Tie nasucho zaškrípu skoro tak nepríjemne, ako zlá krieda na školskej tabuli. No a čo, niekto údajne namiesto radenia rýchlostí otváral okno. Motor s objemom 4,2 litra chrčí pod vládou môjho neohrabaného zaobchádzania, ale neštrajkuje a predsa len nás bezpečne vedie po asfaltovej ceste B1.

V Afrike prichádza tma akosi prirýchlo. Ešte dve hodiny si to ženieme maximálnou povolenou rýchlosťou 120 km/h, kým prichádzame do Marientalu. Okamžite nachádzame kemp, nešikovne rozkladáme strešný stan a odpadávame od únavy. Zaspať sa nám pod ťarchou náročného dňa ešte dlho nedarí. Stanovujeme si cieľ lepšie sa zžiť s autom, naučiť sa efektívne rozložiť aj zložiť stan, podrobne preskúmať kempingové vybavenie, presvedčiť mozog, že jazda vľavo je prirodzená a to všetko v čo najkratšom možnom čase. Tak, aby sme mali z cestovania týmto parádnym autom pôžitok.

Podivné kamenné formácie v kombinácii so stromovými aloe - Ihrisko obrov

Koniec ukážky

ISBN 978-80-971072-1-5

Vytvorenie elektronickej verzie Dibuk, s. r. o., 2014

Vytvorené prostredníctvom Publico.sk

Table of Contents

Titulná strana

THE ROLLING STONES

ZDVIHNÚŤ KOTVY, HODIŤ ŠLOFÍKA

TAK NAKOPNI KÁRU EŠTE DNES

Tiráž