Barbara and Allan Pease

WHY MEN WANT SEX AND WOMEN NEED LOVE

Copyright © Allan Pease 2009

All rights reserved

Published by agreement with PEASE INTERNATIONAL PTY

LTD. AUSTRALIA, c/o Dorie Simmonds Agency

Translation copyright © 2010, 2014 by Hana Antonínová and Petr Antonín

Cover design © 2010 by Orion Books Ltd.

ISBN 978-80-249-2660-5

Poděkování

Chtěli bychom poděkovat všem, kteří přispěli ke vzniku této knihy, ať už o tom věděli nebo ne. Jsou to: Kelly Bradtkeová, Andrew a Joanne Parishovi, Decima McAuleyová, Rebecca Schellová, Melissa Stewartová, Jasmine Peaseová, Cameron Pease, Brandon Pease, Bella Peaseová, Michael Pease, Adam Sellars, John MacIntosh, Norman Leonard, Ken Wright, Amanda Goreová, Daniel Clarke, dr. Janet Hallová, Col a Jill Hasteovi, Kirsty a Scott Gooderhamovi, Phil Gray, Shirley Nealeová a Danny Redman, Des Wilmore, Bernie de Souza, dr. James Moir, Helen a Ian Belcherovi, Roger Loughnan, Ivanna Fugalotová, dr. Gennady Polonsky, Christine Waldingová, Jeff Turner, John Lanesmith, Sally Berghoferová, Rob a Sue Keamovi, Dave Stewart, David C. Smith, dr. John Tickel, profesor Graeme Jackson, Nicole Kilpatricková, Josephine a Rick, Glen Fraser, Tony Rich, dr. Michael Walsh, Angus Woodhead, Fiona Hedgerová, Gary Crick, Anthony Gorman, Brian Tracy, Jenny Cooperová, Ivor Ashfield, Trevor Velt, Jo Abbottová, Alan Holliday, Graeme Shiels, Shorty Tully, Kerri-Anne Kennerleyová, Sue Williamsová, Janine Goodová, Bert Newton, Graham Smith, Kevin Fraser, dr. Phillip Stricker, Emma a Graham Steeleovi a Glenda Leonardová.

Zvláštní poděkování si zaslouží Dorie Simmondsová a Ray a Ruth Peaseovi.

Úvod

Sue zuřila. Chtěla sice snědého chlapečka s výrazným nosem

a vzhledem filmové hvězdy, ale co je moc, to je moc.

Dnešní svět nás staví do situací, s nimiž se naši předkové nikdy nesetkali. Svou plodnost můžeme změnit působením hormonů, umělým oplodněním i oplodněním in vitro; nové partnery můžeme najít prostřednictvím seznamovacích agentur nebo na internetu; svůj zevnějšek můžeme vylepšit kosmetickými přípravky nebo plastickou chirurgií; umíme stvořit nový život v laboratorní misce.

Nic z toho nedokáže žádný jiný živočišný druh. Rozumíme dokonce reprodukčnímu chování jiných živočišných druhů. Umíme předvídat jejich jednání a umíme je pozměňovat; zasahujeme do jejich genetické výbavy a měníme jejich vzhled. Když si však máme vybrat partnera pro sebe, jen málokdo dospěje k dokonalému úspěchu – natožpak abychom plně chápali proces, který se přitom odehrává. Zdá se, že většina živočišných druhů nemá žádné problémy s výběrem partnera a s udržováním vztahu. Pokud se zvířat týká, samice začne hárat, samec se s ní spáří – a je po všem.

Člověk je jediný živočišný druh,

který v partnerském soužití tápe.

Vztahy s partnery – nebo nouze o partnery – jsou neustálým námětem lidských hovorů a jedním z nejoblíbenějších témat, jimž se věnují ženy kdekoli na světě. Jen málo věcí přináší člověku větší radost a štěstí, ale současně je zdrojem i bolesti a zoufalství. Láska byla vždy nejčastějším námětem hudebních děl, nekonečných televizních seriálů, zamilovaných románů, filmů a poezie. Lásku prožívají příslušníci všech kultur a každá kultura má slova, jimiž ji označuje.

Co je to tedy láska? Tuto otázku si lidé kladou tisíce let. Badatelé takřka všech vědních oborů se snažili objevit podstatu lásky a přesvědčit ostatní o svých zjištěních, ale žádná z dosud předložených odpovědí není přesvědčivá. Láska je neuchopitelná, a právě proto lidé neustále hledají její definici a usilují o její interpretaci.

Proč vůbec stojíme o sex? Proč muži neustále usilují o sexuální uspokojení? Proč ženy vyžadují od mužů oddanost? Na stránkách této knihy odpovíme na mnohé z těchto otázek. Vysvětlíme vám, proč vznikly sex, láska a zamilovanost; prozradíme vám, v které části mozku sídlí láska, a také vám řekneme, co si s tím vším počít. Použili jsme vědecké studie, průzkumy, případové studie a pro lepší zapamatování i humor.

Hledání „toho pravého“

Většina z nás byla vychována ve víře, že jednoho dne najdeme „toho pravého“ nebo „tu pravou“ – onoho výjimečného člověka, který je nám předurčen a s nímž budeme žít šťastně až do smrti. Většině lidí se však toto očekávání nepodaří naplnit. Lidé vstupující do manželství obvykle věří, že jejich svazek bude trvat, „dokud je smrt nerozdělí“, jenže v současné době končí rozvodem více než polovina manželství a odhaduje se, že 30 až 60 % lidí udržuje mimomanželský poměr, přičemž žen se týká nižší z obou uvedených čísel.

Míra rozvodovosti u párů, které žily společně již

před svatbou a poté uzavřely sňatek, se pohybuje

od 25 % v Kanadě a Španělsku až k více než 50 %

ve Švédsku, Norsku a Francii.

Většina lidí vnímá neúspěch při vytváření funkčního vztahu jako osobní selhání a miliony lidí kvůli tomu vyhledávají pomoc psychoterapeutů, ale konflikt ve vztahu je běžný téměř u všech živočišných druhů a člověk není v tomto ohledu výjimkou.

Sex je jako vzduch: Začne vám připadat

důležitý teprve tehdy, když žádný nemáte.

V 80. letech minulého století se mělo za to, že lidské chování je převážně naučené a že je lze změnit. Dnes víme, že chování v sobě většinou máme hluboce a pevně zakořeněné. Vědci studující lidské chování nashromáždili od konce 20. století nesmírné množství poznatků svědčících o tom, že některé vzorce chování jsou lidem vrozené.

Víme také, že naše jednání a myšlení ovlivňují kulturní faktory a nesmírné množství vnějších vkladů, například naši učitelé, přátelé, rodiče či zaměstnavatelé. V důsledku toho všeho je prakticky nemožné oddělit od sebe to, co je vrozené, a to, co člověk získal výchovou. Představte si, že váš mozek má operační systém stejně jako počítač. Tento mozek, který vám byl dán do vínku při narození, se ve stresových situacích vrací k přednastaveným hodnotám. Představuje tedy vrozenou složku lidské osobnosti. Získanou složku osobnosti utváří prostředí, jež můžeme přirovnat k softwaru, který ovládá náš hardware.

Vrozené = biologické možnosti našeho mozku

Získané = vlivy prostředí

Nehodláme tvrdit, že jsme vydáni na milost a nemilost své DNA. U lidského mozku se vyvinuly čelní laloky, díky nimž můžeme rozhodovat o svém jednání. Neměli bychom ovšem zapomínat na to, že s sebou neseme zátěž minulosti lidského rodu. Šedá kůra mozková – část mozku, která shromažďuje informace ze všech smyslových orgánů, uchovává vzpomínky a zprostředkovává myšlenkové procesy – nám umožňuje myslet, rozhodovat se a ve většině případů také překonávat naši dědičnou přirozenost. Pokud se však týká sexu, lásky a zamilovanosti, táhne nás biologická danost ke stejným volbám a rozhodnutím, jaká činili i naši předkové. Jak zanedlouho uvidíme, není před touto přirozeností úniku. Lidský mozek pracuje v operačním systému s předem nastavenými hodnotami. Jestliže váš počítač pracuje v nouzovém režimu, pracuje s předem nastavenými základními hodnotami – a stejně tak se chová lidský mozek. Umělé prostředí takzvané „rovnosti“, které jsme vytvořili a v němž se od nás očekává, že si budeme navzájem předstírat, že všichni toužíme po stejných věcech, není nic jiného než politicky korektní software.

Muži a ženy spojují s láskou a sexem odlišná očekávání – ani lepší, ani horší, prostě odlišná –, jež jsou většinou dána jejich vrozenými potřebami. Dokážeme se uvědoměle rozhodovat o tom, co podle našeho mínění chceme, ale přirozenost nás stejně tlačí tam, kde nás chce mít.

V této knize se dočtete, že ženy se o sex – nebo spíše o „milování“, jak říkají – zajímají stejně jako muži. Dozvíte se také, že mužské a ženské sexuální potřeby se spouštějí za odlišných okolností a podmínek a s odlišnými prioritami. Budeme zkoumat, co muži a ženy opravdu chtějí. Podíváme se na příležitostný sex a krátkodobé milostné vztahy. O lásce a sexu prozradíme skutečnosti, o nichž většina lidí neví. Nabídneme vám také strategie, jimiž zvýšíte svou tržní hodnotu v očích potenciálních partnerů.

Co je to „milování“?

To, co dělá žena, když ji muž šuká.

Proč západní svět ztratil

přirozený postoj vůči sexu

Většinu současných potíží západního světa se sexem lze připsat britské královně Viktorii a jejímu manželovi, princi Albertovi. Období vlády královny Viktorie v letech 1837 až 1901 se vyznačovalo důrazem na přísné morální hodnoty, sexuální represí a nízkou tolerancí vůči zločinu. Existence ženské homosexuality byla popírána a mužská homosexualita byla nezákonná. Díky britskému impériu se viktoriánské hodnoty rozšířily takřka po celém světě.

Ve vrcholném viktoriánském období se běžně zakrývaly nohy od klavíru i od stolu, aby nevyvolávaly nežádoucí pohlavní vzrušení. Plavky v té době zahalovaly téměř celé mužské i ženské tělo. Královna Viktorie dokonce vydala výnos, že ve slušné společnosti se kuřecí prsa mají nazývat „hruď“, a zakázala inzeráty, které ukazovaly dámské spodní prádlo. Tehdy, stejně jako dnes, lidé většinou kladli rovnítko mezi nahotu a sexuální vzrušení.

Viktoriánská pruderie považovala za nepatřičné

vyslovit ve smíšené společnosti výraz „noha“.

Místo toho se raději říkalo „končetina“.

Viktoriánské ženy byly vedeny k tomu, že nikdy nesmí podněcovat muže k sexuálním návrhům ani se oddávat sexuálním představám. Měly žít v tiché oddanosti manželovi, rodině a vlasti. Společenský úspěch muže vycházel částečně z pasivity jeho manželky, a předpokládalo se, že žena nemá vlastní sexuální potřeby. V té době byl velmi rozšířený všeobecný názor, že ženy nemají rády sex a že mužská pohlavní touha nutí ženy k tomu, aby se „poddaly“. Knihy v té době uváděly, že slušný manžel neočekává milostný styk s manželkou častěji než jednou za šest měsíců, a radily mužům, jak potlačit svou touhu po častějším sexu. Zkrátka a dobře, ženám se tehdy radilo, ať si lehnou na záda, zavřou oči a „myslí na Anglii“.

Jak Angličan pozná, že mu umřela žena?

V posteli je to stejné, ale ve dřezu se hromadí

neumyté nádobí.

Vaši prarodiče nebo praprarodiče se patrně narodili ve zmíněném období a ať už si to uvědomujete nebo ne, předali vám některé viktoriánské postoje. Pokud se vás při zmínce o sexu zmocní nepříjemný pocit a pokud je vám trapné, když někdo začne vyprávět košilaté vtipy, a snažíte se změnit téma hovoru, můžete tyto rozpaky patrně přičíst přetrvávajícímu vlivu viktoriánských hodnot. To je také důvodem, proč se lidé v anglicky mluvících zemích ve svém sexuálním životě potýkají s tolika problémy ve srovnání s jinými evropskými zeměmi, které viktoriánskou morálkou ovlivněny nebyly. Nemáte-li žádné kulturní vazby na viktoriánské období, ale stejně se při hovoru o kterémkoli aspektu sexu a sexuality cítíte nepříjemně, potom je váš postoj možná ovlivněn náboženstvím. Snad na vás měly vliv vůdčí osobnosti, které trvaly na tom, aby se jejich stoupenci řídili jejich pokřivenou představou o morálce.

Statistika

V dnešní době je 50% pravděpodobnost, že se manželství rozpadne, a 85% pravděpodobnost, že žádost o rozvod bude podávat žena. Odhaduje se, že jen ve Velké Británii spáchají každý den sebevraždu tři muži, kteří jsou nuceni platit likvidačně vysoké výživné na dítě. Systém vychází z předpokladu, že čím více člověk vydělá, tím více zaplatí. Někteří muži si bolestně uvědomují, že se nedokážou ani zase zvednout a žít dál. Funkční partnerský vztah a děti mohou život nesmírně obohatit, ale jakmile se vztah ocitne v troskách, člověk někdy propadá dokonce až sebevražedným pocitům. Právě proto je nesmírně důležité pochopit, jak nám mozek vybírá partnery.

V Evropě dnes připadá na jeden uzavřený sňatek

jeden rozvod. To znamená, že do manželství

vstupuje méně lidí a dříve uzavřená manželství

se rozpadají. Rozvodem končí také přibližně 30 %

druhých manželství.

Tato kniha vychází z výsledků současného výzkumu a nikoli z toho, co se povídá, nestojí na mýtech, hvězdách, romantických představách nebo politicky korektních ideálech. Většina toho, o čem budeme diskutovat, je podložena důkazy. Čerpali jsme z mnoha vědeckých studií – od empirického pozorování a vědeckých experimentů až k průzkumům partnerských vztahů z mnoha různých zdrojů, včetně našeho vlastního. Pátrali jsme také po dalších údajích o tom, proč se lidé chovají tak, jak se chovají, a proč si myslí to, co si myslí. Pokud jsme narazili na údaje, které nebyly důvěryhodné nebo vědecky podložené, vyloučili jsme je. Většina vědeckých studií, o nichž se zmiňujeme, je uvedena v seznamu literatury na konci knihy.

Během šesti let, kdy jsme shromažďovali informace a psali tuto knihu, se nám – jsme autoři středního věku – pomocí metody mimotělního oplodnění narodily dvě děti, potýkali jsme se s rakovinou prostaty a všemi jejími stinnými stránkami a narazili jsme na mnoho překážek, které mohou utlumit, či dokonce zadusit milostný život kteréhokoli páru. Proto jsme při psaní této knihy nečerpali jen z vědeckých výzkumů, ale také z vlastní zkušenosti, pozorování a strategií a využívali jsme i zkušenosti těch, které jsme na své životní cestě potkali.

Příjemnou zábavu!

Allan a Barbara Peasovi

1. kapitola

Sex sídlí v mozku

Zasuňte nástroj A do štěrbiny B

Vášeň, zaslepenost, zamilovanost, touha, posedlost, růžové brýle…, těmito výrazy obvykle popisujeme pocity extáze, radostného vzrušení, blaženosti a vytržení, které v určitém období života prožívá snad každý člověk. Ruku v ruce se zmíněnými radostnými pocity přicházejí také sklíčenost, utrpení, bolest, agonie, muka a zármutek. Odborníci se odnepaměti snaží – jen s nepatrným úspěchem – definovat romantickou lásku. Většinou docházejí k závěru, že ji nejspíš ovládají mystické, nadpřirozené nebo duchovní síly, které nemáme pod kontrolou. Škatulkování jiných lidských emocí, například sklíčenosti, úzkosti, obsese a strachu, nám však žádné potíže nečiní.

Od 70. let minulého století lidé pociťovali hlubokou duchovní touhu po lásce. Vyvolal ji rozpad sociálních struktur, které existovaly tisíce let a zajišťovaly člověku těsné vazby s přáteli, rodinou a těmi, které milujeme. Vyvinuli jsme se jako druh, který pečoval o svá mláďata; vzájemně jsem se chránili, milovali, záviseli na sobě a drželi při sobě. Starší generace pečovala o děti, zatímco střední generace pracovala nebo sháněla potravu. Po večerech vyprávěli starší členové rodiny dětem příběhy, poučovali je o minulosti a o životě. Tento typ rodinné struktury dnes existuje jen v primitivních kulturách, v některých oblastech Asie, Středního východu a Středomoří a také v zemích třetího světa. A protože v současné době žijí lidé stále častěji sami, kulturní propast se ještě více prohlubuje. Struktura společnosti po miliony let napomáhala tomu, aby se muži a ženy setkávali, ale dnešní společnosti je naopak rozdělují. Narušení základní rodinné struktury vedlo ke ztrátě hodnot, k dětem vyrůstajícím bez otců a k citovému chaosu.

Stejné cíle, různé postupy

V oblasti sexu a lásky se muži a ženy řídí odlišnými cíli, jež jsou hluboce zakořeněny v naší pradávné minulosti.

Oběti nešťastné lásky upadají do depresí,

pokoušejí se o sebevraždu a plní ordinace

psychiatrů na celém světě.

Velmi jednoduše řečeno, na dnešní muže působí zrakové podněty a známky svědčící o tom, že žena je zdravá, plodná a mladá; zatímco ženy přitahují známky vypovídající o mužově moci, postavení, oddanosti a hmotných zdrojích. Nejinak tomu bylo u našich předků. Naše pohlavní potřeby a pudy zůstávají už stovky tisíc let bez zásadních změn. V politicky korektním světě, kde je moderní tvrdit, že muži a ženy chtějí totéž a že mají stejné motivace, preference a touhy, je tato představa neoblíbená. Při čtení této knihy si však uvědomíte, že to není pravda. V hloubi duše už teď víte, že to není pravda. Tento mýtus přiživují ti, kdo usilují o moc, byrokraté, náboženští vůdci, feministické skupiny a další politicky motivovaní jedinci. Tvrzení, že muži a ženy myslí stejně a chtějí stejné věci, je možná politicky korektní, ale pokud jste někdy žili a pracovali s příslušníky opačného pohlaví, nebo je řídili, dobře víte, že to není pravda.

Konec ukázky

Table of Contents

Poděkování

Úvod

Hledání „toho pravého“

Proč západní svět ztratil přirozený postoj vůči sexu

Statistika

1. kapitola Sex sídlí v mozku

Stejné cíle, různé postupy