Annamária Regulyová

Múzy Duše

Ukážka z elektronickej knihy

Cesta.

Z mesta.

Celkom sám.

Vidí ju, stojí tam.

V daždi.

Dráždi.

V hlave vír.

Telo zvádza boj,

rozum kričí stoj.

Ona šepká poď,

no on radšej odíď, choď.

Pohľad na ňu,

zlosť.

Viac už nechce,

dosť.

Zbohom slečna minulosť.

Po oblohe letí kŕdeľ čiernych vrán,

na krídlach si nesie mnoho úderov i rán

minulosti, časov dávnych,

spomienok z tých chladných rán.

Rovnaké sa všetky zdajú,

tajomstvá však ukrývajú

vo výšinách korún stromov,

tam, kde majú oni domov.

Aj ľudia sa zdajú rovní, no každý je iný,

jeden krôčik mimo cesty, hneď ťa každý viní.

Odpúšťajme druhým viny,

nesúďme ich bez príčiny.

Či z ľadu je srdce v hrudi

a človek len svetom blúdi?

Potom v žilách prázdno prúdi,

svet bez lásky lásku súdi.

Jeden pohľad môže všetko zmeniť,

no musíš to byť Ty, ktorý ho chce meniť.

Srdcia spolu lietali si svetom,

srdce moje stráca sa však

v kvante lúčnych kvetov.

No som vďačná

za tie mračná,

za slnečné lúče,

od truhlice citov kľúče.

Za mesačné pláne,

nebolo to v pláne,

zrazu sa však hráme

v chladnom zimnom ráne,

meníme sa stále.

Koniec ukážky

Table of Contents

Titulná strana

Múzy Duše