Cvičebnice německé gramatiky s vtipem

Díl III

Skladba, slovotvorba

Markéta Blažejová

Již vyšlo:

Cvičebnice německé gramatiky s vtipem, díl I (slovesa a podstatná jména)

Cvičebnice německé gramatiky s vtipem, díl II (ostatní slovní druhy – adjektiva, zájmena, číslovky, příslovce, částice – , ustálené vazby a frazeologismy)

Copyright© 2020 by Stanislav Plášil – nakladatelství VIKING

Copyright© 2020 by Markéta Blažejová

Copyright© 2020 Cover by qelb

Všechna práva vyhrazena. Žádnou část této knihy není dovoleno použít nebo jakýmkoli způsobem reprodukovat bez souhlasu autora či nakladatele či držitele autorských práv.

ISBN: 978-80-7482-364-0 (EPUB)

ISBN: 978-80-7482-365-7 (MOBI)

ISBN: 978-80-7482-366-4 (PDF na CD)

Obsah:

Seznam zkratek

Úvod

Cíl cvičebnice, díl I-III

Proč zrovna anekdoty?

Struktura souboru 3 dílů

Anekdoty jako kontext pro gramatické jevy

III. díl „Skladba a slovotvorba“ – struktura

Cvičení

1.  Pořádek slov ve větě – pozice slovesa určitého ve větách oznamovacích (věta hlavní samostatně stojící, v souvětí souřadném či před větou vědlejší)

2.  Pořádek slov ve větě – pozice určitého slovesa ve větách oznamovacích (hlavní věta po větě vedlejší)

3.  Pořádek slov ve větě – pozice určitého slovesa ve větách oznamovacích (vedlejší věta obecně; druhy vedlejších vět viz Spojky podřadicí)

4.  Pořádek slov ve větě – pozice slovesa ve větách tázacích

5.  Pořádek slov ve větě – pozice slovesa ve větách rozkazovacích

6.  Pořádek slov ve větě – pozice slovesa ve větách zvolacích (oznamovacích i tázacích) a přacích

7.  Pořádek slov ve větě – postavení záporu

8.  Pořádek slov – jeho porušování (vyjímání částí vět ze slovesného rámce, příznakový pořádek slov - pro zdůraznění určitého slova, …)

9.  Pořádek slov – rozvité přívlastkové vazby

10. Spojky souřadicí – neovlivňující pořádek slov

11. Spojky souřadicí – ovlivňující pořádek slov

12. Spojky souřadicí – ovlivňující i neovlivňující pořádek slov

13. Spojky podřadicí – vedlejší věty časové

14. Spojky podřadicí – věty vedlejší podmínkové reálné (včetně souvětí s vynechanou spojkou)

15. Spojky podřadicí – vedlejší věty podmínkové ireálné (včetně souvětí s vynechanou spojkou)

16. Spojky podřadicí – vedlejší věty účelové

17. Spojky podřadicí – vedlejší věty přací (včetně souvětí s vynechanou spojkou)

18. Spojky podřadicí – vedlejší věty podmětné

20. Spojky podřadicí – vedlejší věty příčinné

21. Spojky podřadicí – vedlejší věty vztažné

22. Spojky podřadicí – vedlejší věty přípustkové

23. Spojky podřadicí – vedlejší věty způsobové + srovnávací (včetně souvětí s vynechanou spojkou)

24. Spojky podřadicí – vedlejší věty účinkové

25. Spojky podřadicí – vedlejší věty odporovací

26. Několikanásobné větné členy, zdvojené předložky/spojky

27. Kompozita (slova složená) – slovesa

28. Kompozita – podstatná jména

29. Kompozita – přídavná jména a příčestí

30. Kompozita – příslovce

31. Víceslovné časové výrazy

32. Zeměpisné názvy (vesnice, města, regiony, státy, světadíly, hory, řeky, jezera, moře, …)

33. Übungen (Cvičení)

34. Schlüssel (Klíč)

O autorce

Zdroje

Další knihy nakladatelství VIKING

Edice CONAN

Cizí jazyky

Edice Učte se anglicky s vtipem

Edice Borgentown – město hrůzy

Sci-fi & fantasy

Pohádky

Horory

Humor

Ze současnosti

Knihy vzpomínek

Historické romány

Světová klasika

Romantika

Erotika

Napětí

Populárně naučné

Recepty

Básně

Seznam zkratek

r = der (označení u podstatných jmen rodu mužského)

e = die (označení u podstatných jmen rodu ženského)

s = das (označení u podstatných jmen rodu středního)

h. = hat (označení pro pomocné sloveso „haben“ ve 3. osobě singuláru, používané pro složené minulé časy daného slovesa, na rozdíl od pomocného slovesa „sein“)

i. = ist (označení pro pomocné sloveso „sein“ ve 3. osobě singuláru, používané pro složené minulé časy daného slovesa, na rozdíl od pomocného slovesa „haben“)

jmdm. = jemandem = někomu, někým, … (označení u sloves pojících se se 3. pádem)

jmdn. = jemanden = někoho (označení u sloves pojících se se 4. pádem)

jmd. = jemand = někdo

jmds. = jemandes = něčí

etw. = etwas = něco

zkr. = zkratka

kolokv. = kolokviální (označení stylové roviny odpovídající anglickému „colloquial“, „informal“; v češtině by přesně odpovídalo označení „výraz obecné češtiny“, což je dlouhé; „hovorový“ není užíváno z důvodu nepřesnosti)

neutr. = neutrální (označení stylové roviny odpovídající spisovnému jazyku, v němčině „Hochdeutsch“; užívá se pouze, když se výraz v českém překladu svou stylovou rovinou liší od výchozího výrazu v němčině; jedna rovina pod touto stylovou vrstvou se zde označuje „kolokviální“, jedna rovina nad ní „knižní“)

žert. = žertovně

zastar. = zastarale

hanl. = hanlivě

os. = osoba

z angl. = z angličtiny

z franc. = z francouzštiny

z lat. = z latiny

histor. = historicky

Rak. = Rakousko

Švýc. = Švýcarsko

stol. = století

n. l. = našeho letopočtu

př. n. l. = před naším letopočtem

Úvod

Cíl cvičebnice, díl I-III

Předkládaná příručka je určena těm, kteří chtějí zkusit něco netradičního a spojit příjemné s užitečným: zopakovat si nejdůležitější výzvy německé gramatiky a zároveň se pokud možno přitom bavit. Nabízí se jim proto sbírka německých anekdot uspořádaných podle gramatických jevů. Každá anekdota je opatřena německo-českým minislovníčkem pro usnadnění porozumění.

Proč zrovna anekdoty?

Usměje-li se občas čtenář-student při četbě anekdot, nebo dokonce zasměje-li se nahlas, bude jednoho z hlavních cílů cvičebnice dosaženo. Smích je prostě příjemný. Čtenář si nemusí uvědomovat, že smích je také zdravý.

Smějeme-li se, vytvářejí se v těle intenzivněji tzv. hormony štěstí, nálada nepozorovaně stoupá, přináší se oživení do fyzického těla. Rozpohybuje se bránice a dalších přes 130 svalů, orgány v dutině břišní jsou lépe masírovány, zlepšuje se trávení, spalují se také tudíž intenzivněji kalorie. Úsměv a smích přispívají – jak známo – k uvolnění fyzickému i psychickému, jsou lékem, který je nám stále k dispozici, přitom se na něm nemůžeme stát závislými. Při smíchu se v těle povzbuzuje produkce látek, které tiší bolest a rovněž těch, které působí protizánětlivě a vyrovnávají krevní tlak. Naše imunita dostává povzbuzení. Smích podporuje také kreativitu.

Laskavý humor má samozřejmě též kladný sociální dopad, má potenciál tmelit společenství, ukazuje problémy z jiné perspektivy, ulamuje jejich hrot, odlehčuje vážná témata. Upřímný smích a úsměv je bezesporu atraktivní a nakažlivý.

Jakkoli si mnohé anekdoty berou na mušku různé lidské slabosti a selhání, nejsou zde nikdy uvedeny kvůli výsměchu nositelům těchto slabostí a lapsů. Při alespoň minimální sebereflexi jsme si vědomi toho, že podobné „nehody“ či nepochopení aktérů v anekdotách by se mohly stát do jisté míry i nám. Jakýkoli pohled na různé národy, skupiny i jednotlivce je tedy použit samozřejmě v nadsázce.

Kdyby měly být ovšem do cvičebnice zařazeny anekdoty pouze s jasně laskavým humorem, nebylo by možné mnohé gramatické jevy na materiálu anekdot vůbec doložit či jen velmi omezeně.

Na závěr: Mnozí mají možná tu zkušenost, že udělat si legraci sám ze sebe a nebrat se moc vážně přináší úlevu, uvolnění, pochopení pro druhé.

Struktura souboru 3 dílů

Anekdoty jsou seskupeny do 3 dílů podle gramatických jevů. Daný jev se v každé anekdotě vyskytuje alespoň jednou, vždy tučně vyznačen.

První díl se soustřeďuje na slovesa a podstatná jména, druhý díl na ostatní slovní druhy a frazeologismy, třetí díl především na skladbu (hlavní a vedlejší věty, pořádek slov, …) a slovotvorbu.

Anekdoty jako kontext pro gramatické jevy

Předkládaná příručka je cvičebnicí, chce tedy procvičovat něco již kdysi aspoň rámcově pochopeného. Před začátkem každé nové kapitoly se doporučuje osvěžit si daný gramatický jev z běžně dostupných přehledů německé gramatiky. Pomocí krátkých textů anekdot si čtenář-student tyto jevy opakuje, uvědomuje jejich strukturu a použití. Anekdoty představují přirozené krátké kontexty těchto jevů.

Určitý gramatický jev je v každé další anekdotě nasvícen z jiného úhlu, v různých možnostech použití. Přirozený kontext gramatického jevu (samozřejmě i slov a frází) je možno označit za královnu v metodickém postupu učení se cizímu jazyku – umožňuje nám uvědomit si, jak je tento jev zasazen do svého okolí, s jakými dalšími slovy se dané slovo spojuje apod. To zase zvyšuje šanci, že jej sami pak dokážeme bezchybně aktivně použít.

III. díl „Skladba a slovotvorba“ – struktura

Díl III je rozčleněn do 32 kapitol podle gramatických jevů. V jejich názvech a ve vysvětlivkách se záměrně používají v naprosté většině obecně srozumitelné gramatické pojmy, ne striktně lingvistické kategorie. U obtížnějších jevů je v rámci slovníčku stručné upozornění na jejich strukturu a význam v češtině.

Podle četnosti výskytu mohly být jednotlivé jevy zdokumentovány na větším počtu anekdot, u jiných zase byl při nejlepší snaze nalezen sotva jeden či dva doklady. Byla dodržena zásada, že v každém dílu (I., II., III.) je každá anekdota uvedena pouze jednou, je tedy zařazena pouze pod jeden gramatický jev. Určitý počet anekdot z jednoho dílu je použit pro zdokumentování jiného gramatického jevu ještě v jednom dalším dílu.

V textu anekdoty jsou výrazy dokumentující daný gramatický jev zvýrazněny tučným písmem.

Ve slovníčku je uváděn většinou jen význam slova týkající se dané anekdoty. Vyčerpat všechny významy by daleko přerostlo rámec této příručky. Rovněž celá valence (předložkový aparát a pád u předmětu spojeného se slovesem) není pro stručnost vždy vypisována, především shoduje-li se němčina s češtinou.

U všech silných (obdoba nepravidelných sloves v angličtině), většinou též u pomocných sloves („haben“, „sein“, „werden“) a u sloves smíšených („rennen“, „bringen“, „denken“, …) dostává ve slovníčku čtenář kvůli jejich velkému významu v rámci celé německé gramatiky veškeré informace potřebné k aktivnímu použití klíčových slovesných tvarů těchto sloves. Ve slovníčku je tedy vždy uveden jejich obvyklý základní aparát:

- standardní infinitivní tvar, poté v závorce nezbytné tvary pro správné použití všech minulých časů a dalších slovesných forem, což je konkrétně:

- při změně v kmeni (v přítomném čase a v rozkazovacím způsobu) 3. osoba singuláru

- tvar préterita (není-li u slovesa změna v kmeni, tvar préterita je tedy prvním údajem po závorce)

- údaj o volbě pomocného slovesa „haben“ či „sein“ („h. = hat“, „i. = ist“) pro složené minulé slovesné tvary, tedy perfektum a plusquamperfektum

- příčestí minulé

Tedy např. silná slovesa:

verstoβen (verstöβt, verstieβ, h. verstoβen) gegen etw. = porušit něco

heiβen (hieβ, h. geheiβen) = jmenovat se; znamenat

durch/geben (gibt durch, gab durch, h. durchgegeben) etw. = hlásit/vysílat něco (zprávu v rádiu/rozhlase, …)

an/gehen (ging an, i. angegangen) jmdn./etw.= týkat se někoho/něčeho

Smíšená slovesa:

rennen (rannte, i. gerannt) = běžet, utíkat

bringen (brachte, h. gebracht) = přinést

Údaje „jmdn./etw.“, „jmdm./etw.“ apod. jsou v jazykové literatuře běžně používané zkratky pro informaci, že se sloveso musí vyskytovat s předmětem (tzv. předmětové, tranzitivní sloveso), a to ve 4. pádě („jmdn./etw. = jemanden/etwas = někoho/něco“), 3. pádě („jmdm. = jemandem = někomu, někým, …), 2. pádě („jmds. = jemandes = něčí, …“) Údaje „jmdn.“, „jmdm.“ ukazují, že se dané sloveso jednak pojí s životnými předměty, a také, že předmět je ve 3., resp. 4. pádě; pojí-li se sloveso pouze s neživotným podmětem, je uvedeno jen „etw.“

Lomítko uprostřed slova se používá u sloves mezi odlučitelnou předponou a kmenem slovesa („durch/geben“, „an/gehen“, …). To se projevuje např. ve tvarech „durchgegeben“, „durchzugeben“, „gab durch“.

Lomítko mezi slovy se používá následovně:

Odděluje-li pouze dvě slova, před a po lomítku se nevynechává mezera. Je-li alespoň na jedné straně lomítka výraz obsahující více než jedno slovo, před a po lomítku je mezera. Např.:

nehmen (nimmt, nahm, h. genommen) = brát/vzít (si)

verfluchte Scheiβe! (hrubě) = do prdele!, zatraceně/sakra! (kolokv.)

Er wird sofort eingelassen. = Hned je vpuštěn / ho vpustí dovnitř. (trpný rod dějový)

kein Schwiegersohn in Sicht = žádný zeť na obzoru / v dohledu

Du hast zu ihm gesagt, er könne sich zum Teufel scheren. (kolokv.) = Řekl jsi mu, že může jít k čertu / ať se jde bodnout / ať jde do háje.

U slabých sloves jsou v závorce uvedeny většinou další informace jen při používání pomocného slovesa „sein“, které je u těchto sloves neobvyklé, tedy např.:

begegnen (begegnete, i. begegnet) jmdm./etw. = potkat někoho, setkat se s někým/něčím.

Pokud jde o podstatná jména, uvádí se další informace o skloňování v závorce za 1. pádem singuláru (2. pád singuláru a 1. pád plurálu) u slabých mužských podstatných jmen:

r Zeuge (-n, -n) = svědek

r Staat (-es, -en) = stát

či mnohdy tehdy, vyskytuje-li se dané podstatné jméno v anekdotě ve tvaru, z něhož by nevyplývalo jasně, o jaký typ skloňování se jedná či jaký je základní tvar 1. pádu singuláru. Rovněž u neobvyklých typů skloňování jsou informace uvedeny, např.:

r Name (-ns, -n) = jméno

Je-li za německým výrazem v závorce použito nějaké označení stylistické roviny apod., platí rovněž pro český výraz či české výrazy následující po rovnítku. Není-li použito žádné označení, znamená to, že výraz v němčině je stylisticky neutrální. Pak i všechny stylisticky neutrální české ekvivalenty nemají u sebe žádné další označení. Jsou-li českými ekvivalenty výrazy lišící se od německého výrazu stylistickou rovinou, je na to upozorněno za příslušným ekvivalentem v závorce. Příklady:

verwirren jmdn. = zmást/poplést/spést někoho, zblbnout někoho (kolokv.)

er spritzt (kolokv.) = píchá si (drogy)

s Arschloch (hrubě) = hajzl, svině, smrad

ab/werfen (wirft ab, warf ab, h. abgeworfen) = shodit, odhodit, svrhnout (knižně, např. břímě)

Jetzt sind wir quitt. (kolokv.) = Teď jsme si kvit., Teď jsme vyrovnaní. (neutr.)

r Hexenschuss (kolokv.) = houser, ústřel/lumbago (neutr.)

Za názvem každé anekdoty následuje pro velmi hrubou orientaci identifikace jazykové obtížnosti anekdoty (dva stupně: I, II). Rozlišovacím hlediskem pro obtížnost II je např. hojnější výskyt konjunktivů, nepřímé řeči, frazeologismů, perfekta v pasivu, složitějších souvětí, méně frekventovaných spojek apod., či kombinace těchto jevů. Čím delší anekdota, tím bývá logicky i množstvím použité slovní zásoby většinou obtížnější.

Cvičení

Za hlavní částí následuje krátká ochutnávka několika cvičení k hlubšímu osvojení některých gramatických partií pojednaných v knize. V části věnované slovesům jde ponejvíce o cvičení obtížnosti II, u podstatných jmen o obtížnost I. Za cvičeními následuje Klíč s řešeními.

Díl III – Hlavní část

Skladba (pořádek slov, druhy vět podle spojek)

Slovotvorba (kompozita, víceslovné časové výrazy a zeměpisné názvy)

1.  Pořádek slov ve větě – pozice slovesa určitého ve větách oznamovacích (věta hlavní samostatně stojící, v souvětí souřadném či před větou vědlejší)

Gottvertrauen (II)

Deichbruch: In Minutenschnelle steigt das Wasser. Der Pastor klettert auf das Dach seines Hauses. Nach ein paar Minuten kommen die Nachbarn in einem Boot vorbei und bieten ihm an, ihn mitzunehmen:

„Danke, Kameraden, aber ich vertraue darauf, dass Gott mich rettet.“

Eine halbe Stunde später: Das Wasser steht an der Regenrinne. Die Feuerwehr kommt mit einem Rettungsschiff, wieder lehnt der Pastor dankend ab:

„Ich vertraue auf den Herrn.“

Als ihm das Wasser schon über die Knie geht, kommt endlich ein Hubschrauber der Polizei und will ihn retten, aber der Pastor verweist wieder auf sein Gottvertrauen. Beim nächsten Besuch sehen die Feuerwehrleute nur noch ein paar Luftblasen.

Der Pastor steht also vor seinem Herrn:

Konec ukázky

Table of Contents

Seznam zkratek

Úvod

Cíl cvičebnice, díl I-III

Proč zrovna anekdoty?

Struktura souboru 3 dílů

Anekdoty jako kontext pro gramatické jevy

III. díl „Skladba a slovotvorba“ - struktura

Cvičení

1. Pořádek slov ve větě - pozice slovesa určitého ve větách oznamovacích (věta hlavní samostatně stojící, v souvětí souřadném či před větou vědlejší)

34. Schlüssel (Klíč)

O autorce

Další knihy nakladatelství VIKING

Cizí jazyky