Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy

Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována a šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

ZDRAVOTNICTVÍ A INTEGROVANÝ ZÁCHRANNÝ SYSTÉM PŘI HROMADNÝCH NEŠTĚSTÍCH A KATASTROFÁCH

Vedoucí autorského kolektivu: MUDr. Jiří Štětina

Autorský kolektiv: doc. MUDr. Svatopluk Býma, CSc.; Ing. Jiří Cabal, CSc.; pplk. MUDr. Robert Čáp, Ph.D.; Ing. Tomáš Čapoun, CSc.; prof. MUDr. Vladimír Černý, Ph.D., FCCM; MUDr. Tomáš Dědek, Ph.D.; doc. MUDr. Jarmila Drábková, CSc.; Ing. Vladimír Dymák; Ing. Zdeněk Dymák;

prof. MUDr. Alexander Ferko, CSc.; plk. MUDr. Vojtěch Humlíček, CSc.; Ing. Čestmír Hylák;

doc. Ing. Josef Janošec, CSc.; prof. MUDr. Jiří Kassa, CSc.; doc. MUDr. Leo Klein, CSc.;

MUDr. Stanislav Konštacký, CSc.; Ing. František Kovářík; Jaroslav Mangl; plk. MUDr. Radovan Matoušek, Ph.D.; doc. RNDr. PhMr. Vladimír Měrka, CSc.; Dr. Ing. Jaroslav Mozga, Ph.D.;

Ing. Štefan Pacinda, Ph.D.; Ing. František Paulus; Ing. Jaroslav Pivoňka; Ing. Arch. Roman Prouza; prof. MUDr. Roman Prymula, CSc.; Ing. Mgr. Rostislav Richter; MUDr. Jana Šeblová, Ph.D.;

Ing. Tomáš Šimek; MUDr. Jiří Štětina; mjr. MUDr. Zdeněk Šubrt, Ph.D.;

MUDr. Anatolij Truhlář, FERC; MUDr. Pavel Urbánek, Ph.D.; Ing. Jarmil Valášek, Ph.D., MBA; plk. JUDr. František Vavera, Ph.D.; prof. RNDr. Jiřina Vávrová, CSc.; prof. Dr. Štefan Volner, CSc.

Recenze: prof. MUDr. Karel Cvachovec, CSc., MBA; MUDr. Ilja Deyl

Vydání odborné knihy schválila Vědecká redakce nakladatelství Grada Publishing, a.s.

Vydání knihy finančně podpořila Asociace inovativního farmaceutického průmyslu a společnost KOMCENTRA s.r.o.

Autoři děkují JUDr. Vítu Bártovi za podporu vydání publikace.

TIRÁŽ TIŠTĚNÉ PUBLIKACE

© Grada Publishing, a.s., 2014

Cover Photo © fotobanka allphoto, 2014

Obrázky, není-li uvedeno jinak, z archivu autorů.

Vydala Grada Publishing, a.s.

U Průhonu 22, Praha 7

jako svou 5468. publikaci

Odpovědný redaktor Mgr. Luděk Neužil

Sazba a zlom Milan Vokál

Počet stran 560 + 24 stran barevné přílohy

1. vydání, Praha 2014

Vytiskly Tiskárny Havlíčkův Brod, a. s.

Názvy produktů, firem apod. použité v knize mohou být ochrannými známkami nebo registrovanými ochrannými známkami příslušných vlastníků, což není zvláštním způsobem vyznačeno.

Postupy a příklady v této knize, rovněž tak informace o lécích, jejich formách, dávkování a aplikaci jsou sestaveny s nejlepším vědomím autorů. Z jejich praktického uplatnění ale nevyplývají pro autory ani pro nakladatelství žádné právní důsledky.

ISBN 978-80-247-4578-7

ELEKTRONICKÉ PUBLIKACE

E-knihu ve formátu EPUB vytvořil Milan Vokál.

ISBN 978-80-247-9153-1 ve formátu PDF

ISBN 978-80-247-9154-8 ve formátu EPUB

Seznam autorů

Doc. MUDr. Svatopluk Býma, CSc., Ústav sociálního lékařství, Lékařská fakulta Univerzity Karlovy v Hradci Králové

Ing. Jiří Cabal, CSc., MV-GŘ HZS ČR, Institut ochrany obyvatelstva Lázně Bohdaneč

Pplk. MUDr. Robert Čáp, Ph.D., katedra válečné chirurgie Fakulty vojenského zdravotnictví Univerzity obrany Hradec Králové

Ing. Tomáš Čapoun, CSc., MV-GŘ HZS ČR, Institut ochrany obyvatelstva Lázně Bohdaneč

Prof. MUDr. Vladimír Černý, Ph.D., FCCM, Klinika anesteziologie, resuscitace a intenzivní medicíny Fakultní nemocnice Hradec Králové

MUDr. Tomáš Dědek, Ph.D., Chirurgická klinika Fakultní nemocnice Hradec Králové

Doc. MUDr. Jarmila Drábková, CSc., OCHRIP Fakultní nemocnice v Motole, Praha

Ing. Vladimír Dymák, MV-GŘ HZS ČR, Institut ochrany obyvatelstva Lázně Bohdaneč

Ing. Zdeněk Dymák, MV-GŘ HZS ČR, Institut ochrany obyvatelstva Lázně Bohdaneč

Prof. MUDr. Alexander Ferko, CSc., Chirurgická klinika Fakultní nemocnice Hradec Králové

Plk. MUDr. Vojtěch Humlíček, CSc., katedra organizace vojenského zdravotnictví Fakulty vojenského zdravotnictví Univerzity obrany Hradec Králové

Ing. Čestmír Hylák, MV-GŘ HZS ČR, Institut ochrany obyvatelstva Lázně Bohdaneč

Doc. Ing. Josef Janošec, CSc., MV-GŘ HZS ČR, Institut ochrany obyvatelstva Lázně Bohdaneč

Prof. MUDr. Jiří Kassa, CSc., katedra toxikologie Fakulty vojenského zdravotnictví Univerzity obrany Hradec Králové

Doc. MUDr. Leo Klein, CSc., Chirurgická klinika Fakultní nemocnice Hradec Králové

MUDr. Stanislav Konštacký, CSc., katedra všeobecného zdravotnictví a urgentní medicíny Fakulty vojenského zdravotnictví Univerzity obrany Hradec Králové

Ing. František Kovářík, MV-GŘ HZS ČR, Institut ochrany obyvatelstva Lázně Bohdaneč

Jaroslav Mangl, EPLIS-GROUP Praha

Plk. MUDr. Radovan Matoušek, Ph.D., katedra všeobecného lékařství a urgentní medicíny Fakulty vojenského zdravotnictví Univerzity obrany Hradec Králové

Doc. RNDr. PhMr. Vladimír Měrka, CSc., emeritní docent VLA Hradec Králové

Dr. Ing. Jaroslav Mozga, Ph.D., MV-GŘ HZS ČR, Institut ochrany obyvatelstva Lázně Bohdaneč

Ing. Štefan Pacinda, Ph.D., MV-GŘ HZS ČR, Institut ochrany obyvatelstva Lázně Bohdaneč

Ing. František Paulus, MV-GŘ HZS, Institut ochrany obyvatelstva Lázně Bohdaneč

Ing. Jaroslav Pivoňka, Komcentra s. r. o., Praha

Ing. Arch. Roman Prouza, specialista v oblasti kolektivní ochrany, Pardubice

Prof. MUDr. Roman Prymula, CSc., Fakultní nemocnice Hradec Králové

Ing. Mgr. Rostislav Richter, MV-GŘ HZS ČR, Institut ochrany obyvatelstva Lázně Bohdaneč

MUDr. Jana Šeblová, Ph.D., Zdravotnická záchranná služba Středočeského kraje

Ing. Tomáš Šimek, MV-GŘ HZS ČR, Institut ochrany obyvatelstva Lázně Bohdaneč

MUDr. Jiří Štětina, Poslanecká sněmovna Parlamentu ČR, místopředseda výboru pro zdravotnictví

Mjr. MUDr. Zdeněk Šubrt, Ph.D., katedra válečné chirurgie Fakulty vojenského zdravotnictví Univerzity obrany Hradec Králové

MUDr. Anatolij Truhlář, FERC, Zdravotnická záchranná služba Královéhradeckého kraje, Letecká záchranná služba Hradec Králové

MUDr. Pavel Urbánek, Ph.D., Zdravotnická záchranná služba Jihomoravského kraje

Ing. Jarmil Valášek, Ph.D., MBA, MV-GŘ HZS ČR, Institut ochrany obyvatelstva Lázně Bohdaneč

Plk. JUDr. František Vavera, Ph.D., odbor vnějších vztahů a legislativy MV-GŘ HZS ČR

Prof. RNDr. Jiřina Vávrová, CSc., Centrum pokročilých studií, Fakulta vojenského zdravotnictví Univerzity obrany Hradec Králové, katedra radiobiologie

Prof. Dr. Štefan Volner, CSc., Vysoká škola ekonómie a manažmentu verejnej správy v Bratislave

Seznam zkratek

AED

Automatic External Defibrilator

AM

amplitudová modulace

ANO

akutní nemoc z ozáření

ARO

anesteziologicko-resuscitační oddělení

AVL

Automated Vehicle Location – automatické zjišťování polohy vozidel

BBP

biologické prostředky

BPS

branná pohotovost státu

CBRN

chemical, biological, radionuclear disasters

CCD

Cause Consequence Diagram

CCF

Common Cause Failure

CMF

Common Mode Failure Analysis Matice interakcí

CNS

centrální nervový systém

CO

civilní ochrana

CSA

Consequence Severity Analysis DFA – Dependent Failure Analysis

CT

počítačová tomografie

ČČK

Český červený kříž

DRNR

doprava raněných, nemocných a rodiček

DUP

dispečink urgentních příjmů

EMS

Emergency Medical Service

ETA

Event Tree Analysis

FM

frekvenční modulace

FMEA

Failure Mode and Effect Analysis

FMECA

Failure Mode and Effect Criticality Analysis

FN

fakultní nemocnice

FTA

Fault Tree Analysis

FVZ UO

Fakulta vojenského zdravotnictví Univerzity obrany

GAI

autoinjektor typu G

GCS

Glasgow Coma Scale

GPRS

General Packet Radio Service – datová služba GSM – internet apod. v mobilu

GPS

Global Positioning System

GSM

Global System for Mobile Communication – mobilní síť (běžná telefonní síť)

HACCP

Hazard Critical Control Points

HAZOP

Hazard and Operability Study

HEMS

Helicopter Emergency Medical Service

HES

hygienicko-epidemiologická služba

HN

hromadné neštěstí

HPZ

hromadné postižení zdraví

HRA

Human Reliability Assessment

HZS

Hasičský záchranný sbor

ICU

intensive care unit

IMSI

International Mobile Subscriber Identity – účastnické číslo v síti GSM („telefonní číslo“ na mobilní telefon)

IOO

Institut ochrany obyvatelstva

IPB

individuální protichemický balíček

IZS

integrovaný záchranný systém

JIP

jednotka intenzivní péče

JSVV

Jednotný systém varování a vyrozumění

KAR

klinika anesteziologie a resuscitace

KMO

krizový management obchodní

KMZ

krizový management záchranářský

KOS

koordinační operační středisko

KP

krizové plánování

KPCR

kardiopulmonální a cerebrální resuscitace

KS

kritický stav

KŠ

krizový štáb

KÚ

krajský úřad

KZOS

krajské zdravotnické operační středisko

LPP

léčebně preventivní péče

LSPP

lékařská služba první pomoci

LZS

letecká záchranná služba

MěP

Městská policie

MK

medicína katastrof

MLD

Master Logic

MMF

Mezinárodní měnový fond

MO ČR

Ministerstvo obrany ČR

MU

mimořádná událost

MV ČR

Ministerstvo vnitra ČR

MV-GŘ HZS

Ministerstvo vnitra – Generální ředitelství Hasičského záchranného sboru

MZ ČR

Ministerstvo zdravotnictví ČR

NACA

National Advisory Committee on Aeronatics score

NL

nemocniční lékárna

NLZP

nelékařský zdravotní personál

NNP

nemocniční neodkladná péče

NR

neodkladná resuscitace

NsP

nemocnice s poliklinikou

NZO

náhlá zástava oběhu

OBKŘ

odbor bezpečnosti a krizového řízení

OHTS

odbor hospodářsko-technické správy

OKP

oddělení krizové připravenosti

OL

otravné látky

OOPP

ochranné osobní předepsané pomůcky

ORP

obec s rozšířenou působností

OSIZS

operační středisko integrovaného záchranného systému (dispečink)

OSPČR

operační středisko Policie ČR (dispečink)

OUP

oddělení urgentního příjmu

OZB

osobní zdravotnický balíček

PČR

Policie ČR

PHA

Preliminary Hazard Analysis

PIT

psychosociální intervenční týmy

PNP

přednemocniční neodkladná péče

PO

požární ochrana

PP

pandemický plán

PP

první pomoc

PRA

Probabilistic Risk Assesment

PT

primární transport

RBD

Reability Block Diagram

RFSI

Region-Fleet-Subfleet-Identity – účastnické číslo v síti TETRAPOL (Matra) (devítimístné číslo vysílačky)

RLP

rychlá lékařská pomoc

RZP

rychlá zdravotnická pomoc

SaP

síly a prostředky

SB

správa budov

SHM

subjekt hospodářské mobilizace

SMS

short message systém (služba krátkých zpráv)

SNOŽ

stavy náhlého ohrožení života

SSHR

Správa státních hmotných rezerv

SSZP

středisko speciální zdravotní péče

ST

sekundární transport

START

Simple Triage and Rapid Treatment

SÚJB

Státní úřad pro jadernou bezpečnost

SÚJCHBO

Státní úřad jaderné, chemické a biologické ochrany

SÚRO

Státní ústav radiační ochrany

SW

software

TC

trauma centrum

THEA

Task Human Error Analysis

THP

technicko-hospodářský pracovník

TIK

třídící a identifikační karta

TP

traumatologický plán

TPP

technická první pomoc

TÚ

telefonní ústředna

TV

tísňová výzva

ÚKM

útvar krizového managementu

ÚOS

územní operační středisko (dispečink)

ÚOSS

ústřední orgán státní správy

UP

urgentní příjem

UPV

umělá plicní ventilace

VČR

vláda České republiky

WHO

World Health Organization

WTC

World Trade Centrum

ZBZS

Zdravotnická báňská záchranná služba

ZHA

Zurich Hazard Analysis

Z-KOS

Krajské operační středisko

ZLP

záchranné a likvidační práce

ZNHNK

zdravotnické následky hromadného neštěstí a katastrofy

ZOS

zdravotnické operační středisko

ZŘ

záchranný řetězec

ZZ

zdravotnické zařízení

ZZS

Zdravotnická záchranná služba

ŽP

živelní pohroma

Předmluva k novému vydání

V roce 2000 vyšla v nakladatelství Grada Publishing publikace hlavního autora MUDr. Jiřího Štětiny s názvem MEDICÍNA KATASTROF A HROMADNÝCH NEŠTĚSTÍ, z které text této publikace vychází. V průběhu času došlo k významným změnám, o kterých se autor zmiňuje v následující předmluvě, a proto byl zvolen nový název knihy, jež lépe vystihuje současnou problematiku oboru i její zaměření.

Před 14 lety jsme dostali nabídku nakladatelství Grada, abychom se ujali práce na první publikaci Medicíny katastrof a hromadných neštěstí. Hlavní motivací byl stav, který v roce 1998 byl realitou. Hromadná neštěstí s menším počtem postižených nebyla ojedinělá, zejména dopravní nehody, přinášela s sebou mnoho mrtvých a zraněných. Zažili jsme po dlouhé době povodně, které způsobily nejenom mnohamiliardové škody na majetku občanů a státu, ale také si vyžádaly desítky lidských životů. Jako záchranáři obecně, jsme postrádali systém organizace poskytování pomoci z hlediska legislativy, kompetencí, financí, spojení a vazeb mezi třemi základními subjekty IZS (hasiči, policie a zdravotnická záchranná služba). Vydání této knihy také mělo být jakýmsi apelem na urychlené přijetí příslušných zákonů. Z tohoto hlediska mohla být tedy první publikace jistým přínosem.

Bylo by velmi jednoduché použít předmluvu k prvnímu vydání, neboť každé odborné publikaci přísluší nějaké úvodní slovo a mnoho slov i myšlenek se od té doby příliš nezměnilo. Proto jsou také některé kapitoly použity z prvního vydání knihy a také celková koncepce zůstala v původním stavu.

Je však potřebné zdůraznit zásadní změny a velký pokrok v oblasti legislativy a krizového řízení. Tyto kapitoly jsou jednak zcela nové a jednak zásadním způsobem přepracované. Integrovaný záchranný systém (dále IZS) má dnes kompletní legislativu všech tří základních složek. Jako poslední byl v roce 2011 schválen Poslaneckou sněmovnou Parlamentu České republiky zákon o Zdravotnické záchranné službě (dále ZZS), na který zdravotníci čekali téměř dvě desetiletí. Také další prováděcí předpisy: Vyhláška, kterou se provádí zákon o ZZS, dále Vyhláška o požadavcích na vybavení poskytovatele zdravotnické dopravní služby, poskytovatele ZZS atd., jakož i Nařízení vlády ČR o stanovení výše úhrady nákladů při řešení mimořádných událostí a krizových situací ze státního rozpočtu, umožňují řešit celou problematiku zdravotnického záchranářství.

Naše republika byla opět opakovaně zasažena přírodní povodňovou katastrofou, která si vyžádala nejenom velké materiální ztráty, ale hlavně ztráty na lidských životech. Je nutné zdůraznit, že kdybychom neměli vybudovaný systém IZS, moderní vybavení a hlavně zkušenosti z povodní v roce 1997, byly by následky daleko větší a také dražší.

Zdravotnictví je dnes mnohem lépe připravené na mimořádné události a má vypracované plány pro krizové řízení v segmentu přednemocniční neodkladné péče, akutních nemocničních služeb, včetně centralizované péče i všech dalších potřebných zdravotnických služeb. Tato publikace by měla pomoci tam, kde v přípravě traumatologických a havarijních plánů jsou ještě nedostatky.

Autoři knihy se snažili ve svých kapitolách podat informace jednoduché, praktické a srozumitelné. Vysokou odbornost však nehledejme, neboť 2. vydání knihy není určeno jenom lékařům, nýbrž všem příslušníkům IZS. Hlavně z tohoto důvodu jsme se rozhodli změnit název knihy. Jsme přesvědčeni o tom, že právě nový název: „Zdravotnictví a integrovaný záchranný systém při hromadných neštěstích a katastrofách“ přesněji vyjádří podíl všech složek IZS (zdravotníci, hasiči, policie) na řešení mimořádných událostí.

Zcela vědomě není v knize zmínka o dopravních nehodách, které jsou vlastně největší a trvalou mimořádnou událostí. Důvod je prostý. Zatím nikdo nepřišel na to, jak zabránit lidské bezohlednosti, vědomému porušování zákonů a zneužívání návykových látek, které jsou také častou příčinou hromadných neštěstí. Prostě řešení neznáme a různé přehledy a statistiky si může čtenář nalézt v novinách nebo na internetu.

Velkou společenskou a politickou mimořádnou událostí byla tzv. epidemie metanolových otrav, která nás zasáhla v roce 2012. Stát, jako nezastupitelný garant ochrany obyvatelstva, nepostihoval pančování konzumního alkoholu technickým lihem a hlavně metanolem. Přitom je známo, že nejméně od roku 2000 orgány činné v trestním řízení měly informace, že organizovaně dochází k přidávání toxických složek do lihovin. Teprve ve druhé polovině roku 2012 byly učiněny příslušné organizační a legislativní kroky, které mají zabránit těmto vědomým, kriminálním zločinům. Proto je o metylalkoholu krátká informace v kapitole o toxických látkách.

Základ systému poskytování přednemocniční neodkladné péče byl vytvořen ještě v Československu a byl v odborných kruzích považován za odborně velmi kvalitní. Společně s kolegy ze Slovenska jsme v osmdesátých a hlavně devadesátých letech minulého století vybudovali leteckou záchrannou službu a mnoho společných konferencí a vědeckých setkání bylo zárukou dalšího rozvoje nového lékařského oboru – urgentní medicíny a medicíny katastrof, který v České republice vznikl jako nástavbový atestační obor v roce 1998.

Proto pečlivě sledujeme publikační aktivity slovenských kolegů a vždy srovnáváme, co je pro nás nového na Slovensku, a věřím, že je tomu i naopak. V roce 2011 vydal autorský kolektiv pod vedením MUDr. Táni Bulíkové knihu, která opět posunula náš obor na vyšší úroveň a v řadě kapitol jsou slovenští autoři citováni.

Odměnou za napsané dílo bude, když čtenář najde v publikaci návod, jak poskytovat technickou i odbornou pomoc občanům a organizacím.

A co říci úplně na závěr? Život se neskládá jenom z úspěchů osobních, odborných a mnoha jiných, ale přináší nám s sebou i tragédie, které se nevyhnuly ani nám. Když jsem dával dohromady autorský kolektiv, jedním z kolegů byl i pan doc. ing. Josef Janošec, CSc., ředitel Institutu ochrany obyvatelstva v Lázních Bohdaneč. Byl jedním z prvních, kteří mně svůj rukopis předali k další redakci. Netušil ani sám, že vydání knihy se již nedožije, neboť dne 4. 12. 2012 zemřel při dopravní nehodě. Jeho úvodní kapitola naší knihy je určitě jeho posledním vědeckým dílem a myslím, že i jménem autorského kolektivu mohu panu docentovi poděkovat in memoriam za jeho celoživotní vědeckou práci v oblasti bezpečnosti státu.

MUDr. Jiří Štětina

1Ochrana obyvatelstva je náš cíl

Josef Janošec

V lidském životě, který začíná početím a prenatálním obdobím, je základním pudem úsilí o zachování života. Každá bytost je účastna nepřetržitého zápasu o přežití. Když není člověk vítězem, pak je starostí ostatních lidí, nebo přírody, pouze likvidace jeho fyzických pozůstatků. Lidé si navykli pojmenovávat úspěšné úsilí o zachování života jako bezpečnost a všechno, co se pokouší život ukončit, jako nebezpečnost. Každý jedinec si uvědomuje a prožívá pocit bezpečí a nebezpečí, které mu jsou stejně vlastní jako vnímání základními smysly.

Světové společenství v historickém vývoji našlo po Vestfálském míru (1648) stát jako základní prvek pro vládnutí. Postupný vývoj právního zajištění státu vedl k přijímání ústavy, jako výchozího pramene pro formulování toho, o co bude ve prospěch občana usilovat stát, a toho, co bude ve prospěch státu konat občan. Součástí právního systému demokratických států, zpravidla jako neoddělitelné části ústavy, bývá deklarace základních lidských práv a svobod[1]. Konstruování celosvětově uznávaného systému mělo svou historii a takovou roli, jakou má v současném světě ochrana lidských práv významně ovlivnila Organizace spojených národů (OSN). Napomohla vytvoření uceleného souboru právních norem na ochranu lidských práv, které představují univerzální a mezinárodně uznávaný kodex, jež zpravidla přejímají jednotlivé státy do vlastních právních systémů. Každý člověk na planetě Zemi se na základní lidská práva může odvolávat. OSN definovala širokou škálu mezinárodně přijímaných práv, včetně práv ekonomických, sociálních a kulturních, občanských a politických, a zároveň vytvořila mechanismy pro zajištění ochrany těchto práv. Mezinárodní společenství rovněž podporuje mocenské složky států při jejich naplňování.

Na úrovni samostatných států, které mají individuální právní systém, stát od státu odlišný, jsou rozpracovány další podrobnosti bezpečnostní politiky a bezpečnostního systému. Bezpečnostní realita zahrnuje všechna přijatá opatření na světě a rozlišuje, jak se na nich podílí stát a veřejné finance, jak právnické osoby na území státu a co by měli zvládnout občané (fyzické osoby).

Jestliže používáme slogan „ochrana obyvatelstva je náš cíl“, pak to znamená, že jsme součástí bezpečnostního systému státu, kam patří politici, kteří mají zákonodárnou moc, nebo jsme součástí výkonné moci (na ministerstvech a ústředních orgánech státní správy), případně působíme v moci soudní. Naše zařazení mezi příslušníky složek bezpečnostního systému (policie, armáda, záchranné sbory a služby) přináší zvláštní požadavky na fyzickou, technickou i psychologickou připravenost k přímé účasti na záchranných a likvidačních pracích. Hlásíme se k té skupině občanů, kteří plní své role při službě ostatním a podílejí se na zajišťování jejich bezpečnosti. Potom plně platí, že ochrana obyvatelstva je náš cíl. Nejen že se ke sloganu hlásíme, ale svou praktickou činností naplňujeme jeho obsah.

Lidská práva jsou východiskem ochrany obyvatelstva

Práva lidí nebyla vždy uznávána ve stejné míře a pro všechny obyvatele na planetě Zemi. Otroctví vždy náleželo ke společenské realitě, která myšlenku, že jsou si všichni rovni, potlačovala. Když se ohlédneme na počátky formování soudobého mezinárodně uznávaného právního pojetí lidských práv, pak nelze přehlédnout mezinárodní právo humanitární.

Vyvíjelo se sice na základě válečných činností, ale napomohlo utváření racionálních společných přístupů. Při připomenutí vzniku Mezinárodního červeného kříže zjistíme, že byl formálně založen v roce 1863 a byli u toho Henry Dunant, Gustave Moynier, váleční lékaři Louis Appian a Theodore Maunoir a velitel švýcarských jednotek generál Guillaume-Henri Dufour. Podnětem byly obrovské počty zraněných v bitvě u Solferina (24. června 1859), což byla rozhodující bitva italské války za nezávislost, ve které francouzsko-sardinská vojska porazila rakouskou armádu. Jean Henri Dunant získal v roce 1901 za své aktivity první Nobelovu cenu míru. To už bylo v době, kdy v Bruselu v roce 1874 byl uskutečněn pokus o kodifikaci pozemního práva válečného, jež však nebyl ratifikován. Na podnět ruského cara Mikuláše II. byla svolána 1. Mezinárodní mírová konference v Haagu (1899), jejímž cílem bylo vypracovat nástroje k mírovému řešení krizí, k prevenci válek a ke kodifikaci pravidel boje. Konference schválila Úmluvu o mírovém řešení mezinárodních konfliktů a ustavila Stálý arbitrážní soud, který zahájil činnost v roce 1902.

Státy se dohodly, že budou zakládat mezinárodní organizace ve prospěch spolupráce určené zejména ke společným postupům v technologických oblastech. Mezinárodní telekomunikační unie byla založena v roce 1865 (tehdy Mezinárodní telegrafická unie), Všeobecná poštovní unie vznikla roku 1874. Obě jsou dodnes organizacemi systému OSN. Předchůdkyní OSN byla Společnost národů[2], organizace koncipovaná v průběhu první světové války a ustavená v roce 1919 po podpisu Versailleské smlouvy. V rámci Versailleské smlouvy vznikla i Mezinárodní organizace práce jako přidružená organizace Společnosti národů. Společnost národů ukončila činnost poté, co se jí nepodařilo zabránit zahájení druhé světové války.

Základem mezinárodního právního zakotvení dohodnutých pravidel je Charta OSN. Název Spojené národy byl poprvé použit za druhé světové války v Deklaraci Spojených národů z 1. ledna 1942, v níž se zástupci 26 států jménem svých vlád zavázali pokračovat ve společném boji. V roce 1945 se v San Francisku sešli zástupci 50 zemí na Konferenci Spojených národů o mezinárodním uspořádání a vypracovali Chartu OSN. Delegáti rokovali o návrzích vypracovaných zástupci Číny, Sovětského svazu, Spojených států amerických a Velké Británie během srpna až září 1944. Chartu podepsalo 26. června 1945 celkem 50 zemí. Polsko sice nebylo na konferenci zastoupeno a svůj podpis připojilo později, je ale považováno za jednu z 51 zakládajících členských zemí OSN. Organizace spojených národů oficiálně vznikla 24. října 1945, kdy byla Charta ratifikována Čínou, Francií, Sovětským svazem, USA, Velkou Británií a většinou ostatních signatářských zemí OSN.

Rozvoj právního statusu člověka směřoval ve dvacátém století k přijetí Všeobecné deklarace lidských práv[3] (1948), která byla posílena Úmluvou o ochraně lidských práv a základních svobod[4] (1950). Základní právo na život, svobodu a osobní bezpečnost je provázeno zákazem otroctví a nucených prací. V průběhu let byly tyto dokumenty rozšiřovány, takže dnes obsahují i ochranu žen, dětí, tělesně či duševně postižených, ochranu menšin, migrujících pracovníků a dalších ohrožených skupin. Tyto skupiny mají v současné době práva, která je chrání před nejrůznějšími formami diskriminace, jež byly v předchozích letech v některých státech považovány za běžné.

Přelomová rozhodnutí Valného shromáždění OSN postupně prosadila jejich všeobecnou platnost, nedělitelnost a soulad s rozvojem a demokratizací. Světová veřejnost byla ve vzdělávacích kampaních vytrvale informována o svých nezcizitelných právech. Školicí programy a technická pomoc OSN umožnily celé řadě států zlepšit soudní a trestní systémy. Systém monitorování pro kontrolu dodržování lidských práv si získal značnou podporu a respekt ze strany členských států.

Zřízena byla funkce vysokého komisaře OSN pro lidská práva a jeho úlohou je podporovat a koordinovat tuto činnost po celém světě. Otázky lidských práv jsou dnes ústředním tématem, které má spojovat práci OSN v oblastech míru a bezpečnosti, rozvoje, humanitární pomoci, v ekonomické a sociální problematice. Téměř všechny orgány a specializované agentury OSN se dnes do určité míry podílí na ochraně lidských práv.

Preambule Charty explicitně vyjadřuje víru v základní lidská práva, důstojnost a jedinečnost lidských bytostí, rovnost práv žen a mužů, malých i velkých národů. Podle článku 1 je jedním ze čtyř hlavních úkolů OSN rozšiřování a podpora „respektování lidských práv a základních svobod všech lidí bez rozdílu rasy, pohlaví, jazyka či vyznání“. Další ustanovení zavazují státy, aby v součinnosti s OSN usilovaly o dosažení všeobecného uznávání lidských práv.

Všeobecná deklarace lidských práv je celá o právech člověka, ale v následujícím textu budou vybrány články, které mají zřejmý vztah k opatřením ve prospěch ochrany obyvatelstva:

Čl. 3: „Každý má právo na život, svobodu a osobní bezpečnost.“

Čl. 4: „Nikdo nesmí být držen v otroctví nebo nevolnictví; všechny formy otroctví a obchodu s otroky jsou zakázány.“

Čl. 5: „Nikdo nesmí být mučen nebo podrobován krutému, nelidskému nebo ponižujícímu zacházení nebo trestu.“

Čl. 7: „Všichni jsou si před zákonem rovni a mají právo na stejnou ochranu zákona bez jakéhokoli rozlišování. Všichni mají právo na stejnou ochranu proti jakékoli diskriminaci, která porušuje tuto deklaraci, a proti každému podněcování k takové diskriminaci.“

Čl. 8: „Každý má právo, aby mu příslušné vnitrostátní soudy poskytly účinnou ochranu proti činům porušujícím základní práva, která jsou mu přiznána ústavou nebo zákonem.“

Čl. 16: „(1) Muži a ženy, jakmile dosáhnou plnoletosti, mají právo, bez jakéhokoli omezení z důvodů příslušnosti rasové, národnostní nebo náboženské, uzavřít sňatek a založit rodinu. Pokud jde o manželství, mají za jeho trvání i při jeho rozvázání stejná práva.

(2) Sňatky mohou být uzavřeny jen se svobodným a plným souhlasem nastávajících manželů.

(3) Rodina je přirozenou a základní jednotkou společnosti a má nárok na ochranu ze strany společnosti a státu.“

Čl. 17: „(1) Každý má právo vlastnit majetek jak sám, tak spolu s jinými.

(2) Nikdo nesmí být svévolně zbaven svého majetku.“

Čl. 22: „Každý člověk má jako člen společnosti právo na sociální zabezpečení a nárok na to, aby mu byla národním úsilím i mezinárodní součinností a v souladu s organizací a s prostředky příslušného státu zajištěna hospodářská, sociální a kulturní práva, nezbytná k jeho důstojnosti a k svobodnému rozvoji jeho osobnosti.“

Čl. 23: „(1) Každý má právo na práci, na svobodnou volbu zaměstnání, na spravedlivé a uspokojivé pracovní podmínky a na ochranu proti nezaměstnanosti.

(2) Každý, bez jakéhokoli rozlišování, má nárok na stejný plat za stejnou práci.

(3) Každý pracující má právo na spravedlivou a uspokojivou odměnu, která by zajišťovala jemu samému a jeho rodině živobytí odpovídající lidské důstojnosti a která by byla doplněna, kdyby toho bylo třeba, jinými prostředky sociální ochrany.

(4) Na ochranu svých zájmů má každý právo zakládat s jinými odborové organizace a přistupovat k nim.“

Čl. 24: „Každý má právo na odpočinek a na zotavení, zejména také na rozumné vymezení pracovních hodin a na pravidelnou placenou dovolenou.“

Čl. 25: „(1) Každý má právo na takovou životní úroveň, která by byla s to zajistit jeho zdraví a blahobyt i zdraví a blahobyt jeho rodiny, počítajíc v to zejména výživu, šatstvo, byt a lékařskou péči, jakož i nezbytná sociální opatření; má právo na zabezpečení v nezaměstnanosti, v nemoci, při nezpůsobilosti k práci, při ovdovění, ve stáří nebo v ostatních případech ztráty výdělečných možností, nastalé v důsledku okolností nezávislých na jeho vůli.

(2) Mateřství a dětství mají nárok na zvláštní péči a pomoc. Všechny děti, ať manželské nebo nemanželské, požívají stejné sociální ochrany.“

Čl. 26: „(1) Každý má právo na vzdělání. Vzdělání nechť je bezplatné, alespoň v počátečních a základních stupních. Základní vzdělání je povinné. Technické a odborné vzdělání budiž všeobecně přístupné a rovněž vyšší vzdělání má být stejně přístupné všem podle schopností.

(2) Vzdělání má směřovat k plnému rozvoji lidské osobnosti a k posílení úcty k lidským právům a základním svobodám. Má napomáhat k vzájemnému porozumění, snášenlivosti a přátelství mezi všemi národy a všemi skupinami rasovými i náboženskými, jakož i k rozvoji činnosti Spojených národů pro zachování míru.

(3) Rodiče mají přednostní právo volit druh vzdělání pro své děti.“

Čl. 27: „(1) Každý má právo svobodně se účastnit kulturního života společnosti, užívat plodů umění a podílet se na vědeckém pokroku a jeho výtěžcích.

(2) Každý má právo na ochranu morálních a materiálních zájmů, které vyplývají z jeho vědecké, literární nebo umělecké tvorby.“

Čl. 28: „Každý má právo na to, aby vládl takový sociální a mezinárodní řád, ve kterém by práva a svobody stanovené v této deklaraci byly plně uplatněny.“

Konec ukázky

Table of Contents

Seznam autorů

Seznam zkratek

Předmluva k novému vydání

1 Ochrana obyvatelstva je náš cíl

Lidská práva jsou východiskem ochrany obyvatelstva

Ochrana obyvatelstva v bezpečnostní realitě

Vztah mezi krizovým řízením a ochranou obyvatelstva

Literatura

2 Základní pojmy medicíny katastrof a hromadných neštěstí – definice, historie, obsah, terminologie

2.3 Základní pojmy

3 Klasifikace katastrof a hromadných neštěstí

3.1 Přírodní katastrofy

3.1.1 Katastrofy probíhající v rámci činnosti Země

5 Zdravotnictví v energeticky a personálně krizových podmínkách

5.1 Specifické rysy zdravotnictví

5.1.2 Možné katastrofy a krize s postihem činnosti zdravotnictví

5.1.8 Předpoklady a podmínky

5.1.11 Poznatky z katastrof a krizí za posledních 10 let v podmínkách, srovnatelných s Českou republikou

6 Humanitární pomoc postiženému obyvatelstvu

7 Řešení lidských ztrát v prostředí mimořádných událostí

7.1 Řešení lidských ztrát včera, dnes a zítra z pohledu narušené infrastruktury státu

7.2 Princip pohřbívání

8 Environmentální rizika a nové mimořádné situace

8.3 Charakteristické rysy z pohledu zdravotnictví

8.3.1 Náhlé záplavy a přívalové deště

8.3.2 Inverze

8.3.4 Vlna veder

8.3.5 Arktická zima

8.4 Nové a varovné mimořádné události, nevylučující hromadné ovlivnění

9 Úvod do krizového řízení

9.3 Praktické krizové řízení

10 Analýza rizika

11 Rozhodování v krizovém řízení

11.2 Typy rozhodování

11.3 Modely rozhodování

11.4 Systémy podpory rozhodování

12 Struktura krizových plánů

12.1 Struktura krizového plánu správních úřadů

12.2 Struktura krizového plánu kraje

12.3 Struktura krizového plánu obce s rozšířenou působností (ORP)

13 Spojení při součinnosti v rámci IZS

13.1 Mobilní sítě

13.2 Projekt PEGAS (MATRA)

13.2.4 Způsoby volání

13.2.5 Další služby sítě TETRAPOL (MATRA/PEGAS)

14 Legislativa krizové připravenosti

14.1 Vývoj krizové legislativy

14.6 Některé související právní předpisy

15 Kritická infrastruktura

15.1 Výchozí přístupy v pojímání kritické infrastruktury

15.2 Ochrana kritické infrastruktury v EU a ČR

15.2.2 Kritická infrastruktura – pojetí v ČR

16 Úloha a postavení ochrany obyvatelstva v našich podmínkách

16.1 Civilní protiletecká ochrana

16.2 Civilní obrana

16.3 Civilní ochrana

16.4 Ochrana obyvatelstva

17 Varování a tísňové informování obyvatelstva, vyrozumění

17.1 Základní poznatky o varování a tísňovém informování obyvatelstva

17.2 Základní poznatky o vyrozumění

17.2.1 Moderní technologie pro vyrozumění

17.2.2 Vyrozumění v JSVV

17.3 Jednotný systém varování a vyrozumění (JSVV)

17.3.2 Elektronické koncové prvky varování

17.3.3 Akustické výstupy JSVV

17.4 Současné trendy v oblasti varování a tísňového informování obyvatelstva

18 Evakuace

18.4 Plánování evakuace obyvatelstva

18.6 Zabezpečení plošné evakuace obyvatelstva

19 Vyprošťování a záchranné práce

20 Postup řešení hromadného postižení zdraví v přednemocniční a v časné nemocniční fázi na území ČR

20.1 Postup ZZS při řešení HPZ v přednemocniční fázi

20.2 Velení ZZS při zásahu u HPZ – vedoucí lékař zásahu a vyžadovaná součinnost v rámci IZS

20.3 Třídění pacientů – určení priority ošetření, priority transportu a jejich kombinace

20.3.1 Preferujeme lékařské třídění s použitím třídící a identifikační karty pro HPZ

Třídící a identifikační karta (TIK)

20.3.2 Předtřídění příslušníky jiných složek IZS (HZS a PČR) metodou START

20.4 Shromaždiště raněných a nemocných (obvaziště)

20.5 Přístroje, pomůcky a materiálně technické zajištění při řešení HPZ

20.8 Řešení hromadného příjmu pacientů do nemocnic

20.8.3 Příjmová místa a organizace práce

20.8.5 Ověřená průchodnost vstupů nemocnice během první hodiny

21 Krizová připravenost nemocnic

21.1 Krizová připravenost zdravotnického zařízení – plány krizové připravenosti zdravotnického zařízení

21.1.1 Příprava a tvorba plánů krizové připravenosti

21.1.2 Kmen všech krizových plánů – obsah

21.3 Traumatologický plán

21.3.1 Traumatologický plán – specifické součásti kmene

21.4 Organizace hromadného příjmu pacientů na vstupech ZZ

21.4.3 Červeno-žluté příjmové místo

21.4.4 Zelené příjmové místo

21.5 Traumatologický plán – specifické součásti „malých TP“

21.6 Pandemický plán

21.7 Evakuační plán

21.7.1 Evakuační plán – specifické součásti kmene

21.7.6 Řízení průběhu evakuace

21.8 Reakce na vyhlášení evakuace – utlumení a ukončení činnosti na pracovištích

21.11 Nejproblematičtější oblasti v přípravě na řešení krizových stavů a mimořádných událostí

22 Letecká záchranná služba v medicíně katastrof

22.2 LZS jako součást přednemocniční neodkladné péče

22.3 Úloha letecké záchranné služby v medicíně katastrof

22.4 Repatriační lety ze zahraničí

V Chemické, radiační a biologické nebezpečí a ochrana

23 Hromadné otravy toxickými látkami

23.1 Havárie chemických provozů a zařízení

23.8 Přehled a charakteristika látek představujících riziko hromadných intoxikací

23.8.1 Průmyslové škodliviny

23.8.2 Zplodiny hoření a výbuchové plyny

23.8.3 Agrochemikálie

23.8.4 Biologické jedy

24 Detekce škodlivin v terénních podmínkách

24.2 Ochrana osob provádějících detekci

25 Radiační události

25.2 Základní jednotky

25.3 Deterministické účinky

25.3.3 Časná diagnostika nemoci z ozáření

25.5 Základní limity

25.6 Černobyl

25.6.4 Celkové hodnocení havárie v Černobylu

25.7 Tokaimura

25.8 Fukušima

25.10 Systém specializované zdravotní péče o osoby ozářené

25.10.2 Zdravotnická pomoc při ozáření

25.11 Orientace v číselných hodnotách veličin ionizujícího záření

26 Infekční choroby a mimořádné události

26.3 Nejúčinnější preventivní opatření proti infekčním chorobám: očkování

27 Bojové otravné látky

27.3 Letální otravné látky

27.4 Neletální otravné látky

27.6 Zásady první pomoci

28 Biologické bojové prostředky

28.4 Ochrana

29 Prostředky protichemické, protiradiační a protibiologické ochrany

29.2 Stávající zabezpečení obyvatelstva ČR PIO

29.2.1 Dětské prostředky individuální ochrany

29.2.2 Prostředky individuální ochrany pro dospělé

29.2.3 Filtry k ochranným maskám

29.2.4 Ochranné oděvy

29.3 Improvizovaná ochrana dýchacích cest a povrchu těla

29.4 Současné trendy ve vývoji nových PIO určených k ochraně obyvatelstva ČR

30 Psychologie v záchranářství

30.2 Profesní psychologická rizika

30.3 Prevence a intervence v oblasti profesních psychologických rizik

31 První pomoc při hromadných neštěstích a katastrofách

32 Třídění raněných a postižených při hromadných neštěstích a katastrofách – TRIAGE

32.7 Nový typ „man-made disaster“ – nová skórovací schémata

33 Kardiopulmonální resuscitace

33.10 Etické principy

34 Vstupy do krevního řečiště, náhradní roztoky

34.1 Periferní žilní systém

34.2 Centrální žilní systém

34.2.1 Základní indikace kanylace centrální žíly v naléhavých stavech

34.3 Intraoseální cesta

34.5 Zásady infuzní terapie v kritických stavech

35 Popáleninové trauma

35.1 Hromadné termické úrazy a medicína katastrof

35.2 Vznik, druhy a příčiny popálenin

35.3 Základní údaje o popáleninovém úrazu

35.7 Chemické popáleniny – poleptání

35.9 Radiační poškození kůže

36 Balistické trauma

36.2 Ranná balistika

36.2.2 Zraňující agens

36.4 Léčba balistických poranění

36.4.1 Ošetření v rámci přednemocniční péče

37 Trauma ohrožující život

37.1 Východiska neodkladné péče

37.1.1 Epidemiologie a mortalita traumat

37.1.2 Šok

37.1.3 Koagulopatie

37.1.4 Trauma a krvácení

37.1.5 Léčba

37.2 Neodkladná péče o pacienta s traumatem

37.2.1 Prvotní zhodnocení a zajištění životních funkcí na místě úrazu

37.2.2 Triáž a transport

37.2.4 Příprava a převzetí pacienta v traumacentru

37.3 Specifická poranění jednotlivých tělesných regionů a systémů

37.3.1 Obličejová poranění

37.3.2 Kraniocerebrální poranění

37.3.3 Poranění hrudníku

37.3.4 Poranění břicha a pánve

37.3.5 Poranění muskuloskeletálního systému

37.3.6 Poranění páteře a míchy

37.3.7 Termická poranění – popáleniny

37.3.8 Termická poranění – chladem

38 Šokové stavy

38.3 První pomoc a léčba šoku

39 Crush syndrom a blast syndrom

39.1 Crush syndrom

39.2 Blast syndrom

40 Úrazy způsobené fyzikálními vlivy

40.1 Hypotermie

40.2 Utonutí

40.2.2 Terapie

40.3 Úraz elektrickým proudem

40.3.1 Příznaky

40.3.2 Terapie

40.4 Zasažení bleskem

40.4.2 Terapie

41 Transportní trauma

41.1 Definice a charakteristika transportního traumatu

41.2 Fyzikální a patofyziologické složky transportu

41.2.1 Snížení atmosférického tlaku

41.4 Základní zásady minimalizace transportního traumatu

42 Syndrom ze zaklínění a z vynucené polohy

42.4 Diagnostika a postup

43 Analgezie při hromadných neštěstích a katastrofách

43.1 Analgezie a sedace v neodkladné přednemocniční péči

43.2 Klasifikace analgetik

43.3 Metody analgezie a způsob aplikace

44 Panika a akutní psychoreaktivní stavy

44.1 Dav a panika

44.3 Nemocnice při katastrofách z psychologického pohledu

VII Vzdělávání a příprava

45 Výuka a výcvik záchranářů

45.1 Kurzy ATLS a BATLS

45.2 Nadstavbový obor urgentní medicína

46 Námětová cvičení jako praktická příprava v oblasti medicíny katastrof

46.2 Příklady některých cvičení z posledních let

47 Povodně – opatření pro krizové plánování

47.1 Příčiny a typy povodní

47.3 Ochrana před povodněmi a povodňová opatření

48 Některé hrozby a rizika lidstva ve 3. tisíciletí

48.5 Vliv surovinových a energetických zdrojů na vývoj regionů

Souhrn

Summary