Poezie jako skládka. Ohořelá políčka špatných filmů, prasklé záchodové mísy antických bájí, přetržené dráty od mikrofonů pokleslých popových hvězdiček, zažloutlé stránky ze slovníků polité omáčkou seškrábanou z talířů. Místy se z toho všeho ještě kouří, sem tam jedovatě plápolají zbytky cizích životů jako po nějaké katastrofě. V té hromadě trosek 20. století se přehrabují tři jihoameričtí bezdomovci: Maurizio Medo, Ernesto Carrión a José Carlos Yrigoyen. A s pomocí jazyka z toho slepují básně, které nám všem něco připomínají.

tento chléb přežvykovat,

psacími písmeny

tento chléb přežvykovat,

psacími písmeny

Vybral a přeložil Petr Zavadil

Kniha vychází s podporou

Ministerstva kultury ČR.

Světová poezie

tento chléb přežvykovat,

psacími písmeny

Ze španělských originálů vybral,

přeložil a doslov napsal Petr Zavadil

Fotografie na obálce Jerry Lake, 2013

Jako eknihu vydalo roku 2019 Fra,

Šafaříkova 15, Praha 2, www.fra.cz

Elektronické vydání první

© Éditions Fra, 2019

Text © Maurizio Medo, Ernesto Carrión,

José Carlos Yrigoyen, 2019

Translation, selection & afterword

© Petr Zavadil, 2019

Cover photo © Jerry Lake, 2013

ISBN 978-80-7521-071-5

ISBN 978-80-7521-113-2 (Pdf)

ISBN 978-80-7521-114-9 (ePub)

ISBN 978-80-7521-115-6 (Mobi)

MAURIZIO MEDO

SPARAGMOS

LIMBUS PRO SOFII

Tolik jsem o tobě snil, že přestáváš být skutečná

Robert Desnos

1

Slovo nebo jeho vypelichaný rub.

Čarodějnické slunce nad nočními kletbami

nebo fikce, kterou zahánějí bludičky.

Básně nejsou krádeže toho světla.

V bílé vrhají stín (duch nebo hmota),

aby zářily a pokradmu číhaly na krásu.

Venku trn ohýbá stonek růžového keře.

Pozoruješ ho, jako by v tvém pohledu bolel.

Ale já (vracím se k růži) nemám co

riskovat (v tichu)

Ne, nepřestaň milovat mé prosby

(v nich se soustředí tresti)

Má báseň by mohla být

prásknutím biče v tvé ráně.

Ale taky její bolestí.

2

Hodování dvou těl (stínů navzdory),

i kdybychom jim upřeli oduševnění,

jsou tušením krásy

jako něčeho nehmotného.

Musím v ní ztroskotat, lani, až

si lehneš, abys pila z mé mízy.

Nebo myslet

(Podepři dlaní bradu

a vytvaruj zápěstí)

Nebo myslet, pravím, na rozkoš,

která se tříští o nerostné povrchy,

a vodními dláty vytesá vzduch,

abychom se mohli poznat,

i když už nebudeme znát

naše jména.

3

Říct: tady bydlím, v lásce

vklíněné do zášti, která tančí

(na němý flašinet)

– Ach jazyk –

Právě on dělá z básně

nádhernou lež.

Jako by nesl paranoidní

tíhu zanícení

nevěsty zchvácené iluzí

nebo zanícení

ještě karátovější:

umírajícího, který vzlétl

sám ke slunci

(ještě před

Ikarem & bratry Wrighty)

a zřítil se

(tělem dolů)

a nechtěl se

zastavit

v

pádu.

Jeho podlitá tvář by mohla

zadusit to, co je živoucí

ve střídmosti básně:

otáčivý horoskop tušící

poezii na nebeských klenbách,

zatímco zírá, jak „Synové

Bohů se spojili s Dcerami Lidí

a počali v nich hrdiny“

Vždyť víme, z mýtů jen kočka.

Zívám (s námahou) v téhle vile

(třikrát korunované)

raněný tvojí krásou

(jako kdysi)

i když to teď popírám

tvou dvojnicí:

Nemohoucím uměním této básně.

4

Má báseň – říkal jsem – může…

Ale je to jen tamhleto nebe bezvýznamné

jako vráska na tvém kapesníku.

Jestli si myslíš, že její vrchol,

vysoko, v nebeských klenbách,

hledí sem dolů, panenko:

uvidíš, že ti nesahá

ani po pupík.

Ale pozor, krásko:

nikdy to nebude zbytek ztroskotání,

noční vláha hodin nebo světská hostina

pro larvy a červy.

5

Co bys řekla, panenko,

když doznám:

Zpitoměle nad papírem

přivírám oči rozkoší,

že nehnu ani prstem,

zatímco slepě tápu ve snách.

Tady jsem,

jak jeho stopa,

a látám slovu jeho skvělý lesk.

Nikdy jeho okázalost. V básních

jeho průsvitný stín zlehka klesá,

v extázi, že ho někdo pozoruje.

6

Pomalu

(pomaličku)

ať tě nezchvátí

úžas.

Dotkni se mě,

nekoktám

(ani nevynikám)

Já se nenapravím.

Nejsem svatý Jan

(ani jiný vzor

mystika)

Sám (za

pološera)

chytám prchavost

v hlubinách

své propasti.

7

Vydrž – řekla Sofie –

obrať její stín

v báseň.

Konec ukázky

Table of Contents

Maurizio Medo

Limbus pro Sofii

1

2

3

4

5

6

7

Křídové srdce

Návyk

Daně z prodeje a oběžné dráhy

Fragmenty pro nemožný komiks

Ernesto Carrión

Jejich hlavy leží zavázané na těchto plážích

José Carlos Yrigoyen

Kniha znamení

Lesley Gore a psychedelie

Jeden den v životě Bonnie Consolo