Luboš Svoboda (1986 v Chýnově) žije a pracuje v Praze. Absolvoval Literární akademii Josefa Škvoreckého, v současnosti studuje na Filozofické fakultě UK obor Nová média. Básně dosud publikoval v literárních časopisech.

Luboš Svoboda

Vypadáme, že máváme

Luboš Svoboda

Vypadáme, že máváme

Česká poezie

Luboš Svoboda

Vypadáme, že máváme

Redakce Martina Blažeková a Petr Borkovec

Fotografie na obálce

Luboš Svoboda, Holy Tabs, 2012

Jako eknihu vydalo roku 2014 Fra,

Šafaříkova 15, 120000 Praha 2,

fra@fra.cz, www.fra.cz

Elektronické vydání první

© Éditions Fra, 2014

Text © Luboš Svoboda, 2014

Cover photo © Luboš Svoboda, 2012

Author photo © Radek Brousil, 2014

ISBN 978-80-87429-62-4

ISBN 978-80-87429-73-0 (Pdf)

ISBN 978-80-87429-74-7 (ePub)

ISBN 978-80-87429-75-4 (Mobi)

když za gesty nezůstává

skrytého nic

opravář foťáků se svými

šrámy

„to je tak, když

fotíš za každou cenu“

ten stín velkého křesla

holuby plaší

klid svítání, svícení

po klasicistních římsách

běhají občas veverky

opatrně stírám smítko

z dotykového displeje

nechtíc pohnu vším

a všechno vyplaším

všechna telefonní čísla došla

její obočí vlaje jako graf

v kanceláři plné světla fouká

z větráku

ruka jako šmirgl vykreslila

na desce stolu hrubou cestu

rychlých hovorů za pět konec

„už nejseš nikde nebo ne?“

zatím, než přijde syn,

není ta polévka moc ostrá?

zatím, pak poručím víc

a jeden závitek

svinutý jako já

a jarní jako tenhle podzim

zatím, než přijde a potom on –

pípne esemeska

– už je inženýr

polož ten svícen z chvojí na hrob,

ale hlavně sem

a když někdo další přinese

nebude možné dát ho doprostřed

až jednou budeš mluvit

na žampiony v obchodě

tak jak to známe

říkat jim táák, táák

každému zvlášť

řekni to rovnou

všechno

ten pocit, že ses přesáhl

když ses dotkl rukou prodavačky

když začalo dávat smysl

že jíš – že si rád kupuješ jídlo

„zabalte mi to do fólie,

aby mi tohle všechno tady

nevyteklo,“ říkám jí

a ona jak pták

kartu, kartu, kartu

čistítko do uší ze skelné vaty

nastražené na zrcadle

„to proti skřípání zubů v malém bytě je nutné,“ říká

a její tělo

dotažené do konce

leží s dlaněmi vzhůru

Konec ukázky

Table of Contents

když za gesty nezůstává

ten stín velkého křesla

všechna telefonní čísla došla

zatím, než přijde syn,

polož ten svícen z chvojí na hrob,

až jednou budeš mluvit

ten pocit, že ses přesáhl

čistítko do uší ze skelné vaty