Vydáno ve spolupráci s HarperCollins Publishers.

The State of Affairs

Verše z básně „The Polyamory Song” na straně 285 uvádíme se souhlasem Davida Rovicse.

Citace z knihy Monogamy od Adama Phillipse, copyright © Adam Phillips, 1996

Uvedeno se souhlasem Pantheon Books, imprint Knopf Doubleday Publishing

Group, divize Penguin Random House LLC.

Copyright © Esther Perel, 2017

Translation © Jan Kozák, 2018

© nakladatelství jota, s. r. o., 2018

ISBN epub 978-80-7565-396-3

Věnuji Jackovi, kterého miluji už třicet let, a všem, kteří někdy milovali.

PODĚKOVÁNÍ

Co mě přimělo napsat knihu o jedné z nejkontroverznějších stránek naší podstaty? Jen málo událostí tak zahrnuje hloubku lidského dramatu a mě osobně nepřestává uvádět v úžas od doby, kdy jsem napsala svou první knihu, Mating in Captivity (Páření v zajetí). To bylo ještě v blažených dobách spisovatelské nevinnosti, předtím, než komunikaci radikálně změnil internet. Mezitím uběhlo zhruba deset let a dnešní tvorba probíhá takříkajíc všem na očích. V kontaktu se čtenáři jsem během psaní knihy neustále. Děkuji vám všem za vaše cenné a poučné postřehy.

Někteří z vás mě však drželi za ruku v režimu offline. Bez vás bych to prostě nezvládla. To díky vám přemýšlím, když píšu. A mluvím, když přemýšlím. Za tím účelem jsem byla obdařena drahými přáteli, váženými kolegy a vítanými neznámými lidmi. Tímto skromným poděkováním vám ani zdaleka nemůžu splatit svůj dluh.

Má šéfredaktorko a spolupracovnice Ellen Dalyová, pokud jsem někdy viděla génia při práci, jsi to ty. Udržela jsem se v kurzu jedině díky tomu, že jsi mě tak skvěle navigovala z výchozího bodu až tam, kam jsem se potřebovala dostat. Pořád budu slyšet tvůj hlas, můj osobní GPS, jak mi objasňuje cestu. Lauro Blumová, má koeditorko a poetická múzo, jsi živoucí slovník synonym. Není na světě člověka, s nímž bych si raději hrála se slovy a tříbila myšlenky než s tebou. Gaile Winstone, můj odvážný vydavateli z nakladatelství HarperCollins, děkuji ti, že jsi ve mě znovu uvěřil. Sarah Mangesová, tuhle naši společnou dobrodružnou cestu odstartoval jeden smělý návrh. Tvůj redakční přínos nemohu nazvat jinak než jako neocenitelný. Tracy Brownová, má literární agentko, věřím ti z celého srdce, což je dnes opravdu vzácná věc, jak názorně dokládají tyto stránky. Yuliji Masinovský, vždycky jsi mi kladl na srdce, že je u příběhu důležité jeho podání, ať na stránce, nebo na obrazovce.

Ty nejlepší nápady jen zřídka vycházejí z jedné oddělené mysli, naopak spíš dozrávají ve spolupráci zvídavých a tvořivých lidí. Na stránkách této knihy jsem citovala mnohé z těch, jejichž průkopnické postřehy – poznámky jen tak během řeči i písemné formulace – mi pomáhaly dotvářet myšlenky, které sděluji v této knize. Obzvláště jsem vděčná Michelle Scheinkmanové, Ulrichu Clementovi, Janis Abrahms Springové, Janet Reibsteinové, Tammy Nelsonové, Ellyn Baderové, Meg-Johnu Barkerovi, Helen Fisherové, Martě Meanové, Eriku Klinenbergovi, Eriku Berkowitzovi a Pepper Schwartzové.

Vybroušení mých otázek i závěrů je výsledkem plodného působení jiných oborů, k němuž by nemohlo dojít, kdybych neměla tu čest působit v interdisciplinární studijní skupině. Diano Foshová, Dougu Braun-Harveyi, Georgi Fallere, Natasho Prennová a Megan Flemingová, děkuji vám, že jste mě v počátečních fázích tohoto projektu neustále poháněli k zodpovědnosti. Joshuo Wolfe Schenku, díky tobě vím, že zaseknout se není zas tak strašná věc.

Nikdy bych se neodvážila vypustit tuhle knihu do světa bez souhlasu svého týmu náročných a kritických čtenářů. Vaše komentáře mi ukázaly trhliny a vpustily do nich světlo. Katherine Franková, každý terapeut, který se kdy chopí pera, by měl mít takové štěstí jako já, že má po boku kulturní antropoložku nadanou takovou tvořivostí a hlubokým vhledem jako ty. Petere Fraenkele a Harriet Lernerová, jste mí drazí kolegové a neobyčejně bystří a otevření kritikové. Steve Andreasi, Guy Winchi, Avivo Gitlinová, Dane McKinnone, Iane Kernere, Margie Nicholsová, Carol Gilliganová a Virginie Goldnerová, potřebovala jsem z vaší strany směrodatnou zpětnou vazbu předních klinických lékařů, pedagogů a vědců. Jessi Kornbluthe, Hanno Rosinová, Davide Bornsteine a Patricie Cohenová, jste mágové pera a vaše komentáře mi nesmírně pomohly, abych hovořila jazykem, který bude srozumitelný všem. Dane Savagi a Terry Reale, jste moje spřízněné duše. Davide Lewisi, Danieli Mandile, Irino Baranová, Blaire Millere a Danieli Okulitchi, vašemu pronikavému intelektu neujde ani myš. Diano Adamsová a Ede Vessele, vám jsem mimořádně vděčná za to, že jste mi poskytli vedení, když jsem psala o nemonogamii. Olivie Nattová a Jessi Bakere, velmi si cením vaší perspektivy mladší generace a zpětné vazby. Alisse Quartová, vymýšlet s tebou názvy je ohromná legrace.

Můj tým. Maliko Bhowmiková, má výzkumná stážistko, klobouk dolů před tvou prvotřídní prací. Vnášela jsi řád do mého chaosu. A když už je řeč o řádu, Lindsay Ratowská a Amando Diekerová, to díky vám jsem mohla věnovat svůj čas a pozornost práci na knize. Ještě předtím mi vypomáhalo také kvarteto nadaných studentek: Brittany Mercantová, Annabelle Moorová, Nicole Arnotová a Alexandra Castillová. Těším se, až uvidím, jak se zdárně rozvíjíte ve své profesi. Děkuji všem kolegům, kteří jednou měsíčně navštěvovali mé výukové a supervizní skupiny – chcete-li objasnit své myšlenky, není lepšího způsobu než učit. Jonasi Bamerte, velice si cením vašeho výzkumu. Bruci Milnere, otevřel jste mi svůj idylický domov ve Woodstocku a nabídl mi klid a krásu, abych mohla psát.

A teď moje rodina. Děkuji rodičům, kteří mě naučili mluvit a jejichž trýznivá zkušenost zrady mi ukázala, že vždycky je naděje na uzdravení – třebas jen částečné. Jacku Saule, můj manželi, sdílíme spolu dobrodružství lásky a života. Jsi můj intelektuální partner. Psaní knihy vyžaduje hodně prostoru a ty jsi mi ho velkoryse poskytl. Adame a Noame, doufám, že vám tyhle stránky nabídnou moudrost, která najde uplatnění ve vašich vztazích. Naše rozhovory o zkouškách a strastech lásky mileniálů mě udržovaly v obraze a přinášely mi velikou radost.

Nelze dostatečně vyzdvihnout roli mých pacientů a všech lidí, kteří mě pustili do svých soukromých životů. Vaše důvěra byla základ. Právě díky příběhům, jako jsou ty vaše, si dáváme věci do spojitosti a přisuzujeme jim význam. Během svých cest, v práci i osobních kontaktech jsem měla možnost vést nanejvýš zajímavé rozhovory. Za ty vám všem děkuji, třebaže nemohu každého z vás zmínit jménem. Byla jsem moc ráda, že se při tomto náročném tvůrčím procesu necítím sama, a když je teď dílo hotové, nemohu se dočkat, až se vám budu zase věnovat.

ÚVOD

Existuje jeden prostý prohřešek, který dokáže připravit pár o vztah, o štěstí, o samu jejich identitu: nevěra. Přesto tento čin, tak mimořádně častý, špatně chápeme.

Jako terapeutka, spisovatelka, instruktorka a lektorka se složitostmi lásky a touhy dnešních párů zabývám už téměř tři desítky let. Má první kniha, Mating in Captivity (Páření v zajetí), zkoumala povahu erotické touhy v dlouhodobém vztahu a obsahovala také jednu kapitolu o nevěře. A k mému nemalému překvapení, kdykoli jsem přednášela nebo dělala rozhovor o knize, ať už to bylo kdekoli na světě, mělo téma nevěry vždy před všemi ostatními přednost. Začalo mě zaměstnávat, pohlcovalo mě čím dál víc hodin denně. V knize Páření v zajetí jsem zkoumala dilemata touhy v rámci věrného vztahu, kniha Proč jsme nevěrní sleduje trajektorii touhy, když se zakouká jinam.

Tím nechci říct, že je to jen kniha o nevěře. Aférky nás mají hodně co učit o vztazích – o tom, co očekáváme, co si myslíme, že chceme, a na co máme podle svého mínění právo. Nabízejí jedinečný pohled na naše osobní a kulturní postoje k lásce, sexuální touze a věrnosti. Doufám, čtenáři a čtenářko, že tě mé zkoumání zakázané lásky z nejrůznějších úhlů zaujme; tímto ti předkládám upřímný, informovaný a provokativní výzkum moderních vztahů v jejich četných obměnách. Ráda bych tě podnítila k dialogu s tvými drahými o otázkách věrnosti a oddanosti, touhy a žádostivosti, žárlivosti a majetnickosti, pravdomluvnosti a odpuštění. Vybízím vás, abyste se ptali sami sebe, říkali nevyřčené a nebáli se postavit se čelem sexuální a emocionální korektnosti.

Mým úkolem terapeutky je vytvářet bezpečný prostor, v němž lze se soucitem zkoumat rozmanitost životních zkušeností. Jako autorka doufám v totéž. V tom smyslu tedy nejde o nějaký návod, jak překonat krizi způsobenou nevěrou, i když zároveň doufám, že kniha pomůže těm, kteří takovou krizí momentálně procházejí, a to bez ohledu na jejich roli v ní. Mým cílem je vyvolat přínosnou debatu na tohle téma, dialog, který nakonec všechny vztahy posílí, neboť budou díky němu upřímnější a odolnější.

Debata o nevěře vede dnes spíše k rozbrojům, odsuzování a krátkozrakosti. Jako kultura jsme v otázkách sexu stále otevřenější, nevěra je však stále zahalená závojem ostudy a utajování. Věřím, že vám má kniha pomůže strhnout roušku mlčení a že podnítí nový způsob uvažování a dialogu o jednom z nejstarších způsobů našeho bytí. Na téma prevence a náprava se toho napsalo mnoho, ale mnohem méně už se mluvilo o smyslu a motivech nevěry. Ještě méně pak zaznělo o tom, co si z ní můžeme odnést jako poučení a jak mohou nevěry utvářet a transformovat naše vztahy.

Někteří lidé to hned zavrhnou jako podružnosti. Rozhodující jsou pouze fakta, říkají mi. Letadlo se zřítilo; je třeba popadnout ty, kdo přežili, a utíkat. Avšak stále více lidí za mnou chodí proto, že chtějí vědět, co se stalo, proč se zřítilo a jestli se tomu dalo zabránit. Chtějí to pochopit, poučit se z toho a zase znovu vzlétnout. Kvůli všem těmto lidem bych chtěla zahájit rozhovor tam, kde obvykle končí, a otevřeně si promluvit o některých dosti znepokojivých otázkách, které nevěra přináší.

V knize se postupně budu zabývat mnoha stránkami nevěry – bolestí a zhroucením ze zrady, ale také vzrušením a sebepoznáváním, které jsou hříchu vlastní. Chci analyzovat napětí způsobené širokými možnostmi nevěry a bezprostředním nebezpečím, které s ní souvisí. Co máme vyvodit z duality mezi osvobozujícími a posilujícími dimenzemi cizoložné lásky a škodami, které může způsobit?

Do svého bádání zahrnu také širší okruh rodiny, společenství a kultury. Chci naši debatu o nejosobnějších vztazích zasadit do širšího historického a sociálního rámce.

Dobře si uvědomuji, jaká rizika podstupuji otevřením jiného druhu diskuze na toto nanejvýš ožehavé téma. Názory na nevěru jsou v naší kulturní psyché hluboce zakořeněné a někteří budou jejich zpochybnění jistě vnímat jako nebezpečný projev neúcty nebo jako vychýlení mého morálního kompasu. Ačkoli se vyhýbám příkrému odsuzování ve prospěch uvážlivého bádání, neznamená to, že schvaluji klamání nebo beru na lehkou váhu zradu. Ve své praxi se každý den setkávám se zničenými životy. Pochopit nevěru neznamená ji ospravedlňovat. Nicméně postoje, které spočívají v odsouzení, nejsou snad až na ty nejkrajnější případy nikterak přínosné.

Dovolte mi povědět vám něco o tom, jak jsem k napsání této knihy shromažďovala informace. Nejde o vědecký výzkum podložený fakty, ani o sociologickou studii založenou na údajích sesbíraných na různých webových stránkách určených těm, kdo aférky vyhledávají. Můj přístup se spíš blíží metodice antropologa a průzkumníka. Hovořím s lidmi a naslouchám jim. Prvotní materiál pro tuhle knihu pochází z mých terapeutických sezení, kurzů, přednášek po světě, neformálních rozhovorů a od stovek lidí, kteří mi posílali dopisy a psali komentáře na mé webové stránce, na mém blogu, mých TED Talks a mém facebookovém profilu.

Ve své psychoterapeutické praxi se posledních šest let zaměřuji převážně na páry, které se potýkají s nevěrou. S těmito lidmi jsem se snažila probádat toto téma do hloubky. A protože se setkávám s partnery, kteří za mnou chodí nejen sami, ale také společně, otevřel se mi neobvyklý náhled do zkušenosti nevěrného partnera, ne pouze toho, který zažívá bolest ze zrady. Mám štěstí, že pracuji s lidmi z celého světa, což mi dopomohlo k různým kulturním perspektivám, uvědomuji si však, že mí klienti – kteří přicházejí ze své vlastní vůle – nepředstavují nutně různorodost všech ekonomických a sociálních skupin.

Milostné aférky a tajnosti jdou spolu ruku v ruce, a tato kniha obsahuje mnoho tajemství. Často není možné sdělit něčí tajemství, aniž bych prozradila tajemství jiného. A právě některé detaily, které příběhu propůjčují jeho charakteristickou dojemnost, jsem si v zájmu zachování mlčenlivosti musela nechat pro sebe. Proto byla každá postava vystupující v této knize pečlivě zamaskována, abych ochránila její anonymitu. Snažila jsem se však zachovat konkrétní výroky lidí a emoční přesnost každého scénáře.

A nakonec ještě malé vyjádření díků. Během rešerší podkladů a psaní této knihy jsem se setkávala s různými dalšími vědci, spisovateli a odborníky, kteří mě inspirovali a obohacovali. Jedna práce však byla důležitější než všechny ostatní, a sice ta, které vděčím za titul knihy. The State of Affairs: Explorations in Infidelity and Commitment (Stav milostných afér: Průzkum manželské nevěry a věrnosti) je kompendium sociologických pohledů na nevěru, které toto téma staví na úroveň, kdy je hodno seriózního akademického bádání. Když jsem pročítala jedno uvážlivé pojednání za druhým, dodalo mi to odvahy ponořit se do studia cizoložství a probádat po vrstvách jeho psychologické dimenze.

Ať už se nám to líbí, nebo ne, záletnictví tu je a zůstane. A ani všechen inkoust vyplýtvaný na rady, jak máme své vztahy „ochránit proti nevěře“, nedokázal omezit počty mužů a žen, kteří jsou svým partnerům nevěrní. Nevěra se vyskytuje v dobrých i špatných manželstvích, a dokonce i tam, kde se cizoložství trestá smrtí. Nacházíme ji v otevřených vztazích, kde si partneři otázku mimomanželského sexu pečlivě projednají dopředu. Ani svobodná volba odejít ze vztahu nebo rozvést se neposlala nevěru na smetiště dějin. Když jsem se do tématu ponořila, začínalo mi docházet, že neexistuje žádná jediná pravda, ani všeobecná typologie, která by popisovala tento tyglík vášně a zrady. S jistotou vám můžu říci pouze to, že nic z toho, co vám budu vyprávět, není vymyšlené.

Esther Perelová, New York City, leden 2017

Konec ukázky