Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy

Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována ani šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

PhDr. Markéta Gerlichová, Ph.D.

MUZIKOTERAPIE V PRAXI

Příběhy muzikoterapeutických cest

2., přepracované a doplněné vydání

Recenzenti:

PhDr. Jana Procházková

Doc. Mgr. Jiří Kantor, Ph.D.

© Grada Publishing, a.s., 2021

Cover Design © Grada Publishing, a.s., 2021

Vydání odborné knihy schválila Vědecká redakce nakladatelství Grada Publishing, a.s.

Vydala Grada Publishing, a.s.

U Průhonu 22, Praha 7

jako svou 7902. publikaci

Obrázky včetně obálky Magdaléna Martinovská

Odpovědná redaktorka Bc. Gabriela Glezgová

Sazba a zlom Josef Lutka

Formát ePub Štěpán Böhm

Počet stran 168

2. vydání, Praha 2021

Vytiskly Tiskárny Havlíčkův Brod, a.s.

Názvy produktů, fi rem apod. použité v knize mohou být ochrannými známkami nebo registrovanými ochrannými známkami příslušných vlastníků, což není zvláštním způsobem vyznačeno.

Postupy a příklady v této knize, rovněž tak informace o lécích, jejich formách, dávkování a aplikaci jsou sestaveny s nejlepším vědomím autorů. Z jejich praktického uplatnění však pro autory ani pro nakladatelství nevyplývají žádné právní důsledky.

ISBN 978-80-271-4039-8 (ePub)

ISBN 978-80-271-4038-1 (pdf)

ISBN 978-80-271-1791-8 (print)

Knihu věnuji svým rodičům …

Pár slov úvodem…

Jsem přesvědčena o tom, že umění, a hudba asi nejintenzivněji, přináší člověku nejen radost, odpočinek a možnost uzdravování, ale též zážitky nalézání krásy a smyslu života. Dodnes si živě vybavuji tu intenzivní a hlubokou radost, kterou jsem prožívala jako malé dítě, když jsme doma zpívali či jinak muzicírovali. Dalším silným zážitkem bylo prožívání sounáležitosti s vrstevníky při společných chvílích s písněmi. Okamžiků, kdy jsem si uvědomila, že hudba je něco silného, hlubokého, ale přesto ne zcela uchopitelného, bylo mnoho. Hudba nikdy nechyběla při mých důležitých životních událostech a slavnostních chvílích. Také v klinické praxi jsem byla mnohokrát svědkem toho, jak hudební prvky pomohly přiblížit k sobě například rozhádané manželské páry, nalézt cestu k sobě samým u jednotlivců či umožnily vyjádřit se lidem, kteří jsou nějakým způsobem zdravotně znevýhodněni a nemohou se verbálně projevit.

Síla hudby je opravdu velká a myslím si, že i když dnešní vědecké poznatky o vlivu hudby na člověka a lidský mozek odkrývají stále více, mnoho ještě zůstává zahaleno rouškou tajemství.

O čem kniha chce být…

Kniha by chtěla být především o praktických zkušenostech s muzikoterapií. Dále pojednává o základních tématech, která jsou pro muzikoterapeutický proces podstatná. Najdete v ní mimo jiné příběhy osob, které muzikoterapie po určitou část jejich života doprovázela.

Ráda bych přiblížila obor muzikoterapie širší veřejnosti a poukázala na to, že určitou míru hudebnosti má každý z nás. Zároveň bych chtěla poskytnout odborné veřejnosti konkrétní příklady muzikoterapeutické práce s různými typy osob a nejrůznějšími terapeutickými cíli.

O čem kniha není…

Kniha nemá být vyčerpávajícím přehledem muzikoterapeutických modelů či metod, analytickou publikací či učebnicí se striktním výkladem. Neklade si za cíl popsat všechny muzikoterapeutické přístupy, metody a techniky a tvořit encyklopedii oboru.

Poznámka

Uváděné příklady a příběhy jsou psány s plným respektem k osobám, kterých se týkají. Jsou tedy pozměněny tak, aby chránily osobnosti jednotlivých účastníků terapií za současné snahy vystihnout podstatu terapeutického procesu a účinku.

Poděkování

Kniha by nevznikla bez podpory řady skvělých a nápomocných lidí, kterým oprávněně patří moje poděkování. Ráda bych vzdala hold těm, kteří mou životní cestu různými způsoby obohatili, především bych chtěla poděkovat svým životním učitelům. Předně svým rodičům, kteří mi předali lásku k hudbě, citlivost k lidem a snahu na sobě stále pracovat. V oblasti rehabilitačního lékařství panu profesorovi Janu Pfeifferovi, zakladateli kliniky, za jeho erudici, sdílnost, skromnost a životní moudrost. Poděkování náleží také prof. MUDr. Olze Švestkové za velkou energii, optimismus a rozhled, s jakými rehabilitační kliniku VFN v Praze vedla.

Výborné učitele jsem také potkala na katedře hudební výchovy PedF UK při studiu speciální pedagogiky. Z těch děkuji především dr. Aleně Tiché a doc. Jaroslavu Herdenovi za zprostředkování lidského přístupu a kvalitní metodiky při výuce. Za rozvoj mé muzikoterapeutické odbornosti patří můj dík Josefu Krčkovi, jež (nám, studentům muzikoterapeutické školy Musica Humana) uměl předat mnohem více než jen znalosti a dovednosti, ale též pohled na člověka jako na „umělecké dílo“. Moje poděkování patří také belgickému muzikoterapeutovi prof. Jos de Backerovi, který mi umožnil stáž na jeho klinice a účastnit se i výuky muzikoterapie na Katolické univerzitě v Lovani. Ráda bych chtěla poděkovat paní dr. Heidi Fausch, švýcarské muzikoterapeutce, jejíž vhled do terapeutického procesu a propojení metodiky psychodramatu a muzikoterapie mě velmi oslovil. Další významnou muzikoterapeutkou, kterou jsem mohla osobně poznat, byla dr. Chava Sekeles z Izraele, která se věnovala celou svou bytostí muzikoterapii pro oběti násilí. Děkuji také kanadské muzikoterapeutce dr. Heidi Ahonen, u které jsem získala náhled na metodiku supervize v muzikoterapii, tak, aby byla více podpůrná a hojivá než obtěžující. Také bych chtěla poděkovat profesoru Wolfgangu Mastnakovi za jeho účast při podpoře české muzikoterapie, kterou svým rozhledem v mnoha oborech a osobní otevřeností pomohl zkvalitnit. Obrovský dík patří paní dr. Yvonně Lucké, která (kromě toho, že je průkopnicí metody Pesso-Boyden psychomotorické psychoterapie v ČR) je velmi moudrou ženou s vhledem do mnoha vrstev terapeutických procesů.

Děkuji také všem kolegům z Kliniky rehabilitačního lékařství 1. LF UK za vstřícný postoj k rozvoji oboru muzikoterapie na klinice, protože v prostředí českého zdravotnictví jde bezpochyby stále o ne příliš zavedený přístup. Přednostce kliniky MUDr. Yvoně Angerové děkuji za to, že kliniku vede dále v duchu výše zmíněných předchůdců a s velkou neurorehabilitační erudicí. Za vstřícnost k muzikoterapeutickému oboru a psychosomatický vhled do problematiky patří dík primářce MUDr. Natálii Šebkové. Kolegyni Bc. Anetě Křivánkové děkuji za skvělou spolupráci a ochotu se v muzikoterapii vzdělávat.

Ráda bych vyjádřila díky také celé řadě mých přátel, kteří byli ochotni se mnou diskutovat či číst a kritizovat část textu. Především děkuji Magdaléně Martinovské, která darovala do knihy své kresby. A na závěr bych chtěla velmi poděkovat mé rodině, především manželovi Jiřímu, bez jehož pochopení bych tuto práci nemohla vykonávat.

Pár slov úvodem k druhému vydání…

Během doby, která uplynula od prvního vydání této knihy, jsem získala celou řadu podnětů od pacientů, absolventů kurzů, studentů i dalších čtenářů knihy. Sbírala jsem jejich poznámky, všímala si často kladených otázek a zároveň se snažila podchytit nové poznatky. Zažila jsem řadu inspirujících setkání, účastnila se několika kongresů a četla jsem velmi zajímavé knihy i výsledky výzkumů v oboru. Důležité byly také příběhy konkrétních pacientů či klientů z muzikoterapeutických setkání.

V tomto vydání se snažím opravit nepřesnosti a doplnit chybějící souvislosti. Do knihy tak přibyly dvě nové kapitoly zaměřené na různé muzikoterapeutické přístupy, metody a techniky. Mají napomoci získání barvitého pohledu na obor muzikoterapie, poukázat na hlubší prameny toho kterého přístupu a podat lepší přehled o stavu muzikoterapie v zahraničí.

Obor muzikoterapie se také během doby posunul. Vědecká zkoumání jsou podrobena přísnému hodnocení a je potěšením, že řada prací obstála v hodnocení Cochrane Collaboration Review (EMTC-Cochrane 2020). U nás bylo zpracováno velké množství bakalářských, magisterských i doktorských prací, které se muzikoterapií zabývají. Na Univerzitě Palackého v Olomouci je již možné muzikoterapii studovat v magisterském studiu! A ráda bych tímto poděkovala doc. Jiřímu Kantorovi za jeho velké úsilí, díky kterému tento studijní obor zde vznikl. Velice mě také těší, že výsledkem usilovné práce řady dalších muzikoterapeutů je rozšíření odborného i laického povědomí o našem oboru v České republice.

Bohužel nás také během tohoto času opustily některé známé a vážené osobnosti z mého pracoviště i muzikoterapeutické obce (prof. Jan Pfeiffer, prof. Olga Švestková, dr. Chava Sekeles, dr. David Aldridge, dr. Marianne Muteskjö, …) – což je pro mě o to smutnější, že jsem je dobře znala.

Ráda bych poděkovala všem mým skvělým kolegům jak z kliniky, tak z muzikoterapeutické asociace CZMTA, neboť týmová spolupráce je vždy velkým přínosem. Děkuji také dr. Jaroslavě Kotůlkové, za její cenné připomínky k textu knihy. Velký dík patří i mému manželovi a mému synovi za podporu při dokončování tohoto druhého vydání.

Dovolte mi popřát muzikoterapii další úspěšný rozvoj s napojením na evropské a světové trendy, v atmosféře vzájemného naslouchání a obohacování. Přála bych si, aby i vydání této knihy k tomu přispělo.

1Muzikoterapie

1.1Působení hudby na člověka

„Síla hudby sjednocovat a léčit... je obrovská. Je to ta nejhlubší nechemická léčba.“

Oliver Sacks, Awakenings

Lidstvo je s hudbou neodmyslitelně spjato. Vždycky tomu tak bylo a pravděpodobně tomu tak bude i nadále. Účinek hudby je natolik všestranný, že působí na člověka bez ohledu na původ, etnickou skupinu, náboženství nebo politickou příslušnost. Hudba pomáhá vyjádřit emocionální, fyzický i mentální stav, umožňuje osobní prožívání nejen radosti a bolesti.

Než se podíváme na konkrétní objektivní fakta, která provázejí vliv hudby na člověka, nechme promluvit umění slova o hudbě ústy Lorenza v Kupci benátském:

„... To proto Orfeus mohl písní pohnout

stromy a kameny a povodněmi.

Nic není hrubé, tvrdé, vzteklé dost,

aby to hudba nedovedla změnit.

Člověk, co nemá v sobě milost hudby,

jehož se netkne soulad krásných tónů,

je schopen zradit, vraždit, krást a plenit

a jeho duch je ztemnělý jak noc,

podsvětí černé vládne jeho touhám...“

(The Merchant of Venice, v překladu Martina Hilského, s. 301).

Básnický obraz Williama Shakespeara krásně znázorňuje jednu z vlastností působení hudby na člověka – zušlechtění jeho charakteru. Hudba má však mnohé další rysy: umí povznést a potěšit, ale také pomoci prožít smutek. Má moc nás aktivovat i zklidnit, dodat vojsku odvahu či podtrhnout slavností ráz události. Jak na nás hudba v té které chvíli působí, záleží na mnoha faktorech, především na jejím tempu, dynamice, harmonii, ale i melodii a barvě tónů. Taktéž nás ovlivňují naše zkušenosti a asociace.

Všeobecně přinášejí skladby v tempu andante („krokem“, cca 64 dob za minutu) pocit klidu a uvolnění. Naopak skladby v tempu allegro vivace („rychle, živě“), které jsou v tempu okolo 152 dob za minutu, vyvolávají pocity radosti, nadšení a vitality. Vzrušující skladba hraná například con fuoco („s ohněm“) má stimulující účinek: zrychlí se srdeční frekvence, krev proudí rychleji, otevírají se kapiláry, rozšiřují se zornice. Při poslechu skladby v uklidňujícím rytmu dochází naopak mimo jiné ke zpomalení srdeční činnosti, krevního oběhu i dechu a ke zúžení zornic.

Hudební prožitek však nelze chápat jako pouhou reakci na hudební podněty. Fyziologické změny, které jsou způsobeny vlivem hudby, jako je změna rytmu dýchání, krevního tlaku, elektrického odporu kůže, zornic a změna aktivit v mozku se dnes již dají objektivně změřit pomocí nejmodernějších zobrazovacích metod: funkční magnetické rezonance (fMR), pozitronové emisní tomografie (PET) či elektroencefalogramu (EEG). Čím vším tedy nasloucháme?

Hudba působí na celou osobnost člověka a nasloucháme jí doslova každou buňkou našeho organismu. Naše tělo se tak podobá obrovskému rezonančnímu hudebnímu nástroji. Zajímavé je, že i od narození neslyšící lidé mají podobné reakce. Mozkové vlny rozeznáváme podle vyšetření EEG jako vlny beta (13–30 Hz), které jsou jakýmsi vnějším ukazatelem běžného bdělého stavu vědomí; vlny gama (25–100 Hz) pak ukazují zesílenou koncentraci a pozornost (či silný stres, úzkost, reakce na mezní situace). Vlny alfa (7,5–12,5 Hz) indikují zklidněný stav běžný těsně před usnutím či při relaxaci, který je spojen s větší produkcí endorfinů, tzv. hormonů štěstí. Zvuk bubnu aktivuje mozek na frekvencích 4–7 Hz, což odpovídá EEG frekvenci théta (meditace, intuice, paměť); ještě níže (0,5–4 Hz) je pak pásmo delta (hluboký spánek, útlum pozornosti a regenerace). Na nás ale působí více akustických podnětů. Člověk se nachází v oceánu vibrací a ne vše je mozek schopen prostřednictvím sluchu registrovat. Zvuk slyšíme v rozmezí zhruba od 16 Hz do 20 000 Hz, což je poměrně malá část z našeho zvukového vnímání. Zvukové vlny ale působí na celý organismus.

Hudba se dá přirozeně analyzovat na složku melodickou, rytmickou, dynamickou a harmonickou. Na prvním místě uveďme vliv rytmu na člověka. Rytmus je nesmírně důležitý pro zdravý vývoj člověka, například vzpomeňme rytmus bdění a spánku nebo rytmus ročních období. Prožívání rytmu cyklů v přírodě i v životě člověka je podstatné pro úspěšný vývoj pohybu, řeči i třeba psaní. Rytmus je zmíněn ve všech kapitolách této knihy. Harmonická složka hudby působí celkový soulad, o tom více ve druhé kapitole. Většina lidí vnímá harmonickou hudbu jako libou zcela přirozeně, podobně jako zvuky z přírody: zpěv ptáků, šumění stromů, bubnování deště, bzučení hmyzu, zurčení potůčku a podobně. Melodii tvoří jednotlivé tóny, je příběhem, myšlenkou, cestou. Barva tónu a hlasu je také velmi ovlivňujícím hudebním aspektem. Slyšitelné zvuky dokážeme vnímat uchem i celým tělem.

Působení hudby na naše tělesné systémy závisí na aktuální náladě, temperamentu či přístupnosti daného jedince, ale také na našich zkušenostech a prostředí. Preventivní funkce hudby má významný efekt pro každého, u dětí však bývají dopady vlivu hudby zpravidla nejcitelnější. Zprostředkovat dětem hudbu vhodným způsobem – těm nejmenším především zpívat – je důležité pro jejich zdravý emoční a rozumový vývoj, rozvoj komunikace, sebepojetí, sociálních vazeb, rytmu, pohybu a řeči.

Existuje „Mozartův efekt“?

Jeden z důležitých objevů v oblasti vlivu hudby na člověka nese jméno slavného skladatele a virtuózního klavíristy. Jedná se o předpoklad, že Mozartova hudba příznivě ovlivňuje některé kognitivní funkce: Krátkodobě zlepšuje proces učení, paměť a výkonnost v prostorové představivosti. Díky zveřejnění výsledků zajímavých výzkumů se tak ve společnosti oživuje zájem o hudební vzdělání. Zmiňme nejdůležitější výzkumy v tomto ohledu (čerpáme ze shrnujícího článku Thomase Hallyho (2009)):

K zásadním závěrům došla mimo jiné dr. Frances Rauscherová a její kolegové z kalifornské univerzity: „Vysokoškoláci po poslechu 10 minut Mozartovy sonáty D-dur (pro dva klavíry) dosahují v testu prostorové inteligence o 8–9 bodů lepších výsledků než v případech, kdy nic neposlouchali. Toto »zvýšení IQ« trvalo jen 10 až 15 minut. Někteří psychologové nebyli schopni tento efekt spolehlivě určit, jiní jej potvrdili. Dr. Rauscherová zdůraznila, že Mozartův efekt se váže pouze na prostorové myšlení a prostorovou představivost, nikoliv na inteligenci obecně.“

Zkoumaly se rovněž malé děti: „Ve výzkumu školních dětí bylo zjištěno, že ty, které alespoň půl roku cvičily hru na hudební nástroj, si vedly o 30 % lépe než děti stejného věku, které půl roku navštěvovaly počítačové kurzy pro děti nebo které neabsolvovaly žádnou zvláštní průpravu. Zlepšení bylo opět vidět hlavně na prostorovém myšlení a prostorové představivosti. Mozartův efekt tentokrát vydržel 24 hodin, což je připisováno délce tréninku a pružnosti mladého mozku.“ Je obecně prokázáno, že zlepšení prostorového myšlení má podstatný vliv na zlepšení matematických schopností.

Zajímavé pokusy prováděl i E. Glenn Schulenberg z University v Torontu: „Nabídl šestiletým dětem v torontském regionu zdarma týdenní kurzy zpěvu či hry na klavír na Královské konzervatoři (Royal Conservatory of Music). Třetina dětí zahrnutých do studie navštěvovala kurzy herectví, zatímco další skupina šestiletých nebyla nijak speciálně vedena. Před započetím studie byly děti otestovány za použití stupnice Wechsler Intelligence Scale for Children (WISC). Po těchto testech nastoupily děti do školy a byly vyučovány v oddělených skupinách. Při přechodu z prvního do druhého ročníku byly děti opět testovány. Všechny se zlepšily v průměru minimálně o 4,3 bodu. Schulenberg připisuje toto zlepšení »pouze školní docházce«. Děti, které se učily zpěvu či hře na klavír, se však zlepšily ještě více, a to o 7 bodů, jinými slovy o 2 až 7 bodů více než děti z herecké průpravy či děti bez speciální přípravy.“

Schulenbergova studie dokazuje, že Mozartův efekt rozvíjí obecnou inteligenci, nikoliv jen prostorovou inteligenci: „Nárůst byl sice malý, ale patrný“. Hally dále píše: „Dřívější práce dr. Rauscherové se zaměřovaly pouze na prostorovou inteligenci a nepočítaly s možným efektem na celkové IQ. Rauscherová věří, že porozumění hudbě (zejména dovednost převádět symboly ve zvuky) je přenosné na další schopnosti, jelikož sdílejí podobné nervové cesty. Oba zmínění vědci doporučují, aby výuka hudby byla součástí studijních plánů.“ Zde je třeba podotknout, že některé země již kladou velký důraz na hudební výuku v rámci základního vzdělání. Na hudbu v rámci základní školy se více dbá například ve Švýcarsku, Nizozemsku, Japonsku nebo Jižní Koreji.

Hally také zmiňuje dr. Gordona Shawa, spolupracovníka dr. Rauscherové, který hudbu považuje za bránu k vyšším mozkovým funkcím. Podle něj nám hudba pomáhá pochopit, jak mozek funguje a má pozitivní vliv na naše myšlení a kreativitu. Zmiňuje jeho knihu Myslete na Mozarta (Keeping Mozart in Mind), v níž dr. Shaw popsal svůj pětadvacetiletý výzkum a zhodnotil také práce ostatních autorů týkající se vlivu hudby na mozek člověka.

Zajímavé jsou rovněž výzkumy prováděné lékařem Lewisem Thomasem, který testoval uchazeče o studium medicíny: „Zjistil, že ze všech studentů měli největší úspěšnost ti, kteří se v minulosti věnovali hudbě – plných 66 %. Oddělená studie sedmi a půl tisíce vysokoškoláků ukázala, že studenti, kteří se věnovali hudbě, rozuměli ze všech nejlépe psanému textu, a to lépe než studenti angličtiny, biologie, chemie i matematiky.“ Pozitivní účinky na emoce a rozvoj člověka potvrdila rovněž studie z University of Texas, pro kterou se nechalo testovat 362 studentů prvního semestru: „Studenti, kteří se zabývali hudbou, se dokázali lépe srovnat s úzkostmi či problémy s alkoholem a vyšli obecně emočně zdravější než jejich kolegové. Měli také více sebevědomí před, ale i během zkouškového období.“

Konec ukázky

Table of Contents

Pár slov úvodem…

O čem kniha chce být…

O čem kniha není…

Poděkování

Pár slov úvodem k druhému vydání…

1 Muzikoterapie

1.1 Působení hudby na člověka

1.4 Pojem muzikoterapie

2 Muzikoterapie jako cesta k harmonizaci

2.7 Trénink koncentrace a paměti

3 Modely muzikoterapie

3.1 Stručný přehled některých modelů muzikoterapie

4 Postupy, techniky a metody muzikoterapie

4.3 Receptivní metody v muzikoterapii

5 Uplatnění muzikoterapie ve zdravotnictví

5.3 Muzikoterapie a fyzioterapie

5.4 Muzikoterapie a ergoterapie

5.5 Muzikoterapie a logopedie

5.6 Muzikoterapie a rehabilitace kognitivních funkcí

5.7 Muzikoterapie v paliativní medicíně

6 Prvky muzikoterapie využitelné ve školství

6.2 Prvky muzikoterapie a atmosféra ve třídě

6.3 Prvky muzikoterapie v rámci hudební výchovy

6.5 Muzikoterapie a poruchy učení

7 Muzikoterapie a sociální práce

7.4 Muzikoterapie v gerontologii

8 Muzikoterapie a psychoterapie

8.1 Využití muzikoterapie v psychoterapii

8.2 Muzikoterapie a emoce

9 Muzikoterapie osob se speciálními potřebami

9.1 Osoby se speciálními potřebami v oblasti smyslového znevýhodnění

9.3 Muzikoterapie u osob s poruchou autistického spektra (PAS)

10 Muzikoterapeutický přístup IKAPUS

11 Příběhy muzikoterapeutických cest

12 Hudba a muzikoterapie pro život