Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy

Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována ani šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

JUDr. Ing. Tomáš Moravec, Ph.D., Ing. Lucie Andreisová, Ph.D.

Obchodní společnosti pohledem Corporate Governance

Vydala Grada Publishing, a.s.

U Průhonu 22, 170 00  Praha 7

tel.: +420 234 264 401, fax: +420 234 264 400

www.grada.cz

jako svou 7 990. publikaci

Realizace obálky Vojtěch Kočí

Sazba a zlom Jan Šístek

Formát ePub Jan Šístek

Odpovědná redaktorka Ing. Michaela Průšová

Počet stran 312

První vydání, Praha 2021

Vytiskla TISKÁRNA V RÁJI, s.r.o., Pardubice

© Grada Publishing, a.s., 2021

ISBN 978-80-271-4169-2 (ePub)

ISBN 978-80-271-4168-5 (pdf)

ISBN 978-80-271-1217-3 (print)

O autorech

Ing. Lucie Andreisová, Ph.D.

Je absolventkou magisterského studijního programu Podnikání a právo na FMV VŠE v Praze. Na KPEP, kde od roku 2012 aktivně přednáší, dokončila v roce 2017 doktorský studijní program Obchodní a mezinárodní hospodářské právo s užším zaměřením na řízení a správu obchodních korporací a jejich vnitřní kontrolní mechanismy. Této problematice se rovněž věnuje ve své profesní praxi, kdy po dobu přibližně pěti let zastřešovala agendu compliance, corporate governance a následně také řízení podnikatelských rizik ve společnosti Vodafone Czech Republic. V roce 2015 rovněž působila na pozici senior compliance specialistky v odboru Compliance společnosti Komerční banka, a v letech 2017–2018 pak na pozici compliance manažerky ve Vodafone Group, britské centrále Vodafone v Londýně. Aktuálně je zaměstnána na pozici ředitelky compliance a etiky pro region střední Evropy ve společnosti Tesco Stores, kde v minulosti rovněž působila jako vedoucí manažerka IT bezpečnosti a bezpečnosti informací. Od roku 2017 je odbornou asistentkou na KPEP a členkou mezinárodní compliance asociace. Na ICA v roce 2018 ukončila roční postgraduální studium zakončené získáním profesní certifikace „ICA UK Advanced Diploma in Governance, Risk and Compliance“.

JUDr. Ing. Tomáš Moravec, Ph.D.

Je absolventem Právnické fakulty UK v Praze a Vysoké školy ekonomické v Praze. Je odborným asistentem na Vysoké škole ekonomické, Katedře podnikového a evropského práva a dále působí v advokacii, kde je jeho hlavní pracovní náplní problematika obchodního, insolvenčního a exekučního práva. Zkušenosti získával i v podnikové sféře, kde působil v orgánech několika obchodních společností. Také je autorem několika článků z oblasti obchodního práva, insolvenčního práva a spoluautorem komentáře k insolvenčnímu zákonu.

Autorská poznámka:

Tato monografie vznikla v rámci řešení projektu IGA VŠE, F2/14/2019 Pět let po rekodifikaci – pět let zkušeností, inspirací a otázek.

Předmluva

Problematika dobré správy společností se prolíná různými oblastmi právních odvětví, přičemž se nejvíce dotýká korporačního práva. Publikace přináší náhled na problematiku jednotlivých obchodních společností a následně podrobně přibližuje problematiku corporate governance a compliance ve vzájemných souvislostech. Publikace pojednává o právní úpravě jednotlivých typů obchodních společností, aby byl najisto postaven právní rámec a pravidla, která mají být dodržována v rámci principů dobré správy a která je potřeba zahrnout do programů compliance. I když se primárně hovoří o tom, že pravidla corporate governance se týkají kapitálových společností, problematika péče řádného hospodáře a dodržování právních či etických pravidel nebo deliktní odpovědnost v rámci oblasti compliance dopadá i na společnosti osobní.

Cílem publikace je nastínit základní úpravu korporačního práva dopadající na obchodní společnosti a doplnit tuto úpravu o problematiku dobré správy korporací a compliance. V první části je podán přehled o základních institutech korporačního práva, následují osobní společnosti a kapitálové společnosti. Autoři považovali za žádoucí nejprve vymezit základní legislativní úpravu obchodních společností a následně pojednat o problematice corporate governance a problematice compliance. S ohledem na rozsah publikace není podán zevrubný výklad o všech oblastech korporačního práva, ale o těch, které považují za stěžejní i s dopadem na problematiku corporate governance.

Publikace vychází z novel účinných k 1. 1. 2021 a předpisů zasahujících do této oblasti. Oproti klasickým publikacím na toto téma staví na praktických zkušenostech autorů v daných oblastech.

Publikace je určena široké odborné veřejnosti zabývající se problematikou obchodních společností a dobré správy společností. Důraz klade také na problematiku compliance a jednotlivé oblasti vzájemně propojuje.

Praha, leden 2021

Seznam zkratek

AICPA – American Institute of Certified Public Accountants

AML – Anti-Money Laundering (prevence praní špinavých peněz)

BJR – Pravidlo podnikatelského úsudku (business judgement rule)

BOZP – Bezpečnost a ochrana zdraví při práci

Britský zákon o obchodních společnostech z roku 1985 – Companies Act 1985

Britský zákon o obchodních společnostech z roku 2006 – Companies Act 2006

CDDA – Company Directors Disqualification Act 1986 (britský zákon o diskvalifikaci ředitelů z roku 1986)

CEO – Chief Executive Officer (generální ředitel)

CFO – Chief Financial Officer (finanční ředitel)

CFT – Counter Financing of Terrorism (boj proti financování terorismu)

CLR – Company Law Review (řídící skupina pro projednávání britského zákona o obchodních společnostech z roku 2006)

CM – Consequence Management (řízení následků porušení aplikovatelných pravidel a předpisů)

EK – Evropská komise

ERM – Enterprise Risk Management (řízení podnikatelských rizik)

EU (Unie) – Evropská unie

FCPA – Foreign Corrupt Practices Act (americký protikorupční zákon)

FRC – Financial Reporting Council (britský regulátor corporate governance)

FSGO – The Federal Sentencing Guidelines for Organizations

Hospodářský zákoník – Zákon č. 109/1964 Sb., hospodářský zákoník, ve znění pozdějších předpisů

HR – Human Resources (lidské zdroje)

IT – Information Technology

Nejvyšší soud – Nejvyšší soud České republiky

ObčZ (občanský zákoník) – Zákon č. 89/2012 Sb., občanský zákoník, ve znění pozdějších předpisů

ObchZ (obchodní zákoník) – Zákon č. 513/1991 Sb., obchodní zákoník, ve znění pozdějších předpisů

OECD – Organisation for Economic Cooperation and Development (Organizace pro hospodářskou spolupráci a rozvoj)

OZ – Zákon č. 40/1964, občanský zákoník, ve znění pozdějších předpisů

Rejstříkový zákon – Zákon č. 304/2013 Sb., o veřejných rejstřících právnických a fyzických osob a o evidenci svěřenských fondů, ve znění pozdějších předpisů

ŘKS – Řídicí a kontrolní systém

Sb. – Sbírka zákonů České republiky

SEC – Securities and Exchange Commission (americká dohledová instituce)

SOX – Americký Sarbanes-Oxley Act

Sp. zn. – Spisová značka

Trestní řád (TŘ) – Zákon č. 141/1961 Sb., o trestním řízení soudním (trestní řád), ve znění pozdějších předpisů

Trestní zákoník (TZ) – Zákon č. 40/2009 Sb., trestní zákoník, ve znění pozdějších předpisů

UK – United Kingdom

ÚOHS – Úřad pro ochranu hospodářské soutěže

USA – United States of America

USD – Americký dolar

USSC – United States Sentencing Commission

Ústava ČR – Zákon č. 1/1993 Sb., Ústava České republiky, ve znění pozdějších předpisů

Zákon o auditorech – Zákon č. 93/2009 Sb., o auditorech a o změně některých zákonů (zákon o auditorech), ve znění pozdějších předpisů

Zákon o ochraně hospodářské soutěže – Zákon č. 143/2001 Sb., o ochraně hospodářské soutěže, ve znění pozdějších předpisů

Zákon o ochraně osobních údajů – Zákon č. 101/2000 Sb., o ochraně osobních údajů a o změně některých zákonů, ve znění pozdějších předpisů

Zákoník práce – Zákon č. 262/2006 Sb., zákoník práce, ve znění pozdějších předpisů

ZOK (Zákon o obchodních korporacích) – Zákon č. 90/2012 Sb., o obchodních společnostech a družstvech (zákon o obchodních korporacích), ve znění pozdějších předpisů

ZTOPO (zákon o trestní odpovědnosti právnických osob) – Zákon č. 418/2011 Sb., o trestní odpovědnosti právnických osob a řízení proti nim, ve znění pozdějších předpisů

Zvláštní korporace – Obchodní korporace se zvláštním právním režimem

1.Pojem a povaha obchodních společností

Obchodní společnosti patří spolu s družstvy mezi obchodní korporace ve smyslu § 1 ZOK. V rámci členění tvoří obchodní korporace se spolky korporace, což jsou společenství osob. Korporace jsou jedním z druhů právnických osob. I na právnickou osobu tvořenou jediným členem se hledí jako na korporaci. Právě i toto členění musíme zdůraznit, jelikož pak souvisí s aplikací jednotlivých ustanoveních jak na obchodní společnosti, tak na principy dobré správy a compliance.

Právnická osoba je v současném zákonu o obchodních korporacích založena na fikční teorii.[1] Právnická osoba je totiž organizovaný útvar, o kterém zákon stanoví, že má právní osobnost, nebo jehož právní osobnost zákon uzná. Jedná se tak o právem vytvořený subjekt, který má právní osobnost od svého vzniku do svého zániku. Jednou ze základních povinností právnických osob je povinnost vést spolehlivé záznamy o svých majetkových poměrech, i když nejsou povinny vést účetnictví. Podle povahy právnické osoby pak bude odpovídat příslušná evidence majetkových poměrů či na tuto evidenci budou dopadat zvláštní předpisy, jako je zákon o dani z příjmu fyzických a právnických osob nebo zákon o účetnictví.

V rámci právní úpravy právnických osob je nutno zmínit základní princip oddělení majetku členů právnické osoby a majetku ve vlastnictví členů právnické osoby, kterou u obchodních společností vyjadřuje § 1 odst. 2 ZOK.[2] Společníci jednotlivých obchodních společností tedy nejsou podílovými spoluvlastníky (spolumajiteli) majetku obchodní společnosti, ale jejich vztah k obchodní společnosti a k jejímu majetku je vymezen souborem práv a povinností plynoucích z účasti ve společnosti.

Okamžik vzniku právnické osoby je pojen se zápisem do příslušného rejstříku podle § 120 ObčZ, což je v případě obchodních společností obchodní rejstřík. Se zápisem právnické osoby do obchodního rejstříku se pojí principy, na kterých jsou zápisy založeny. Jedná se o princip formální publicity, tedy že soud uveřejní údaje o zapsané osobě a listiny uložené ve sbírce listin způsobem umožňujícím dálkový přístup a umožní získat úředně ověřený elektronický opis. Dále platí princip materiální publicity, na základě kterého nemůže proti osobě, která jedná v důvěře o údaji zapsaném do obchodního rejstříku, namítnout ten, jehož se zápis týká, že zápis neodpovídá skutečnosti. Údaje a obsah listin, jejichž zveřejnění zákon ukládá, může zapsaná osoba namítat vůči třetím osobám až od okamžiku jejich zveřejnění, ledaže by prokázala, že třetí osobě byly známy dříve. Těchto údajů a obsahu listin se však zapsaná osoba nemůže dovolávat u jednání uskutečněných do šestnáctého dne po zveřejnění, jestliže třetí osoba prokáže, že o nich nemohla vědět.

Vznik právnické osoby probíhá ve dvou fázích, a to nejprve ustavení a následně vznik. Právnickou osobu lze ustavit zakladatelským právním jednáním, zákonem, rozhodnutím orgánu veřejné moci, popřípadě jiným způsobem, který stanoví jiný právní předpis. Zakladatelské právní jednání určí alespoň název, sídlo právnické osoby, předmět činnosti, jaký má právnická osoba statutární orgán a jak se vytváří, nestanoví-li to zákon přímo. Určí též, kdo jsou první členové statutárního orgánu. Pro zakladatelské právní jednání se vyžaduje písemná forma. Právnická osoba vzniká dnem zápisu do veřejného rejstříku. V případě, že je právnická osoba zřízena zákonem, vzniká dnem nabytí jeho účinnosti, nestanoví-li zákon den pozdější.

Při ustavení, resp. založení obchodních společností je nutno vymezit základní znaky právnické osoby. Znakem právnických osob je název, který musí odlišit právnickou osobu od jiné osoby a obsahovat označení její právní formy a nesmí být klamavý. U obchodních společností se název zapsaný do obchodního rejstříku označuje pojmem obchodní firma. Název může obsahovat jméno člověka, k němuž má právnická osoba zvláštní vztah. Je-li člověk živ, lze užít jeho jméno v názvu právnické osoby jen s jeho souhlasem. Dále je nutno vymezit sídlo, a to adresou nebo alespoň označením obce, ve které bude umístěno v zakladatelském jednání. Nenaruší-li to klid a pořádek v domě, může být sídlo i v bytě. Každý se může dovolat skutečného sídla právnické osoby. Sídlo je možné i přemístit za splnění zákonných podmínek do zahraničí nebo ze zahraničí na území České republiky.

Fakultativně může být určen účel právnickou osobu, kterou lze ustavit ve veřejném nebo v soukromém zájmu. Tato její povaha se posuzuje podle hlavní činnosti právnické osoby.

Právnická osoba může jednat i před svým vznikem. Osoba, která takto jedná za právnickou osobu, je z jednání zavázána sama a právnická osoba může do tří měsíců od svého vzniku takováto jednání převzít. V takovém případě platí, že je z těchto jednání oprávněna a zavázána od počátku právnická osoba. Následně právnická osoba musí dát najevo, že tak učinila. Tato jednání je nutno posuzovat i prizmatem dobré správy, jednak osoba jednající za společnost před vznikem musí dodržet příslušná pravidla a taktéž i osoby schvalující, zda má obchodní společnost tato jednání převzít.

Po vzniku právnické osoby se nelze domáhat určení, že nevznikla, a nelze z toho důvodu zrušit zápis právnické osoby do veřejného rejstříku. Pokud došlo při založení právnické osoby k chybě, může být prohlášena za neplatnou. Právnickou osobu, tedy i obchodní společnost lze podle § 129 ObčZ prohlásit za neplatnou tehdy, když:

– zakladatelské právní jednání chybí

– zakladatelské právní jednání nemá náležitosti nezbytné pro právní existenci právnické osoby, kterými jsou pro obchodní společnost uvedení:

• obchodní firmy,

• výše vkladů,

• celkové výše upsaného základního kapitálu a

• předmětu podnikání nebo činnosti,

– právnická osoba je založena za nezákonným účelem, přičemž nesmí být založena za účelem

• popření nebo omezení osobních, politických nebo jiných práv osob pro jejich národnost, pohlaví, rasu, původ, politické nebo jiné smýšlení, náboženské vyznání a sociální postavení,

• rozněcování nenávisti a nesnášenlivosti,

• podpora násilí nebo

• řízení orgánu veřejné moci nebo výkonu veřejné správy bez zákonného zmocnění.

– právnickou osobu založilo méně osob, než je k tomu podle zákona třeba.

Zákon o obchodních korporacích doplňuje ustanovení o neplatnosti obchodní korporace o další důvody a prohlásí obchodní společnost za neplatnou v případě:

– nebyla-li společenská forma pořízena v předepsané formě, u osobních společností s úředně ověřenými podpisy a u kapitálových společností ve formě notářského zápisu,

– nebyla-li dodržena ustanovení o výši nejnižšího splacení základního kapitálu, nebo

– zjistí-li nezpůsobilost k právním jednáním všech zakládajících společníků.

Právní osobnost zaniká se zánikem právnické osoby. Zániku právnické osoby musí předcházet její zrušení.

Právnická osoba se zrušuje právním jednáním, uplynutím doby, rozhodnutím orgánu veřejné moci nebo dosažením účelu, pro který byla ustavena, a z dalších důvodů stanovených zákonem. O dobrovolném zrušení rozhoduje příslušný orgán, u obchodních společností to je nejvyšší orgán.

Zrušení právnické osoby může proběhnout s likvidací, nebo na základě přeměny. Účelem likvidace je vypořádat majetek zrušené právnické osoby (likvidační podstatu), vyrovnat dluhy věřitelům a naložit s čistým majetkovým zůstatkem, jenž vyplyne z likvidace (s likvidačním zůstatkem), podle zákona. Přeměnou se na základě zákona o přeměnách obchodních společností a družstev rozumí fúze společnosti nebo družstva, rozdělení společnosti, převod jmění na společníka, změna právní formy a přeshraniční přemístění sídla.

Soud na návrh toho, kdo na tom osvědčí právní zájem, nebo i bez návrhu, zruší právnickou osobu a nařídí její likvidaci, jestliže:

– vyvíjí nezákonnou činnost v takové míře, že to závažným způsobem narušuje veřejný pořádek,

– již nadále nesplňuje předpoklady vyžadované pro vznik právnické osoby zákonem,

– nemá déle než dva roky statutární orgán schopný usnášet se, nebo

– tak stanoví zákon.

Prohlášení likvidace na základě rozhodnutí soudu je sankcí za porušování zákonných povinností a v tomto případě nelze likvidaci na návrh společníků zrušit. Možným řešením je, že likvidovaná společnost projde procesem přeměny. Pravděpodobné bude, že společnost zrušená na základě rozhodnutí nebude dodržovat ani etická pravidla corporate governance či compliance, jinak by nemohla vyvíjet protiprávní činnost.

Zákon o obchodních korporací rozšiřuje u obchodních společností okruh osob, které mohou podat návrh na zrušení společnosti, a okruh důvodů, pro které může soud nařídit likvidaci. Návrh může podat i státního zastupitelství, pokud na tom shledá závažný veřejný zájem. Soud nařídí likvidaci obchodní společnosti také v případě, že:

– pozbyla všechna podnikatelská oprávnění; to neplatí, byla-li založena i za účelem správy vlastního majetku nebo za jiným účelem než podnikání,

– není schopna po dobu delší než 1 rok vykonávat svou činnost a plnit tak svůj účel,

– nemůže vykonávat svou činnost pro nepřekonatelné rozpory mezi společníky, nebo

– provozuje činnost, kterou podle jiného právního předpisu mohou vykonávat jen fyzické osoby, bez pomoci těchto osob.

Umožňuje-li zákon soudu zrušit právnickou osobu z důvodu, který lze odstranit, soud jí před vydáním rozhodnutí stanoví přiměřenou lhůtu k odstranění nedostatků. Konečnou zprávu o průběhu likvidace, návrh na použití likvidačního zůstatku a účetní závěrku předloží likvidátor také nejvyššímu orgánu obchodní společnosti.

Právnická osoba zapsaná do veřejného rejstříku zaniká dnem výmazu z veřejného rejstříku. Právnická osoba, která nepodléhá zápisu do veřejného rejstříku, zaniká skončením likvidace. Při likvidaci je hlavní postavou likvidátor, který nabývá působnosti statutárního orgánu okamžikem svého povolání. Za řádný výkon funkce likvidátor odpovídá stejně jako člen statutárního orgánu.

Jak bylo řečeno výše, obchodní společnosti patří do skupiny právnických osob, které jsou založeny na společenství osob, tedy korporací. V rámci důvodové zprávy je korporace chápána jako otevřená struktura vystavěná na bázi obligace, tedy jako struktura proměnná, a cílem regulace je zajistit její fungování a dále ochranu slabších nebo méně informovaných stran (minority, věřitelé). Tyto principy se promítají jednak v povinnosti loajality ke korporaci, kdy se její člen vůči korporaci zavazuje chovat čestně a zachovávat její vnitřní řád. Na druhou stranu korporace nesmí svého člena bezdůvodně zvýhodňovat ani znevýhodňovat a musí šetřit jeho členská práva i oprávněné zájmy. V případě zneužití hlasovacího práva k újmě celku může soud na návrh toho, kdo prokáže právní zájem, rozhodnout, že k hlasu tohoto člena nebude pro určitý případ přihlížet. Návrh je nutno podat v prekluzivní lhůtě tří měsíců ode dne, kdy k zneužití hlasu došlo.

Shodné postavení společníků zohledňuje taktéž princip reflexní náhrady škody, kdy domáhá-li se člen korporace náhrady škody, lze povinnost nahradit škodu škůdci uložit jen vůči korporaci, zejména pokud je dostatečně zřejmé, že se takovým opatřením vyrovná i škoda na znehodnocené účasti.

Korporace se dělí na spolky upravené v ustanovení § 214 a násl. ObčZ, zakládané primárně za nepodnikatelským účelem, a obchodní korporace upravené v zákoně o obchodních korporacích, zakládané za účelem podnikatelským. Korporace jakožto samostatné entity je nutno odlišovat i od societ, tedy společností, které nemají samostatnou právní subjektivitu. V českém právním řádu societu představuje společnost upravená v ustanoveních § 2716 a následujících ObčZ, kdy se sdružuje několik osob za společným účelem činnosti nebo věci, a dále tichá společnost upravená v ustanoveních § 2747 a násl. ObčZ, ve které se tichý společník zavazuje ke vkladu, kterým se bude podílet po celou dobu trvání tiché společnosti na výsledcích podnikání podnikatele, a podnikatel se zavazuje platit tichému společníkovi podíl na zisku.

Obchodní korporace jsou obchodní společnosti a družstva. Obchodní společnosti jsou uzavřená společenství osob na rozdíl od družstev, která se považují za otevřená společenství osob. Základním kritériem je možnost přijmout nového společníka bez změny stanov při splnění stanovených podmínek.

Zákon o obchodních korporacích reguluje čtyři typy obchodních společností, které dělí na dvě kategorie, a to osobní a kapitálové. Osobními společnostmi jsou veřejná obchodní společnost a komanditní společnost. Kapitálovými společnostmi jsou společnost s ručením omezeným a akciová společnost. Nadnárodními obchodními společnostmi jsou evropská společnost a evropské hospodářské zájmové sdružení.

V rámci korporace je nutno vymezit i předmět činnosti. Činnosti, které podle jiného právního předpisu mohou vykonávat pouze fyzické osoby, mohou být předmětem podnikání nebo činnosti obchodní korporace, pokud tato činnost bude vykonávána pomocí osob, které jsou k tomu oprávněny podle jiného právního předpisu. Odpovědnost těchto osob podle jiných právních předpisů není dotčena. S podnikatelskou činností souvisí provozování obchodního závodu, který se ve smyslu občanského zákoníku považuje za věc hromadnou. Obchodní závod je organizovaný soubor jmění, který podnikatel vytvořil a který z jeho vůle slouží k provozování jeho činnosti. Jmění tvoří souhrn majetku a dluhů. Platí domněnka, že závod tvoří vše, co zpravidla slouží k jeho provozu. Závod může být členěn na pobočky, přičemž pobočka je taková část závodu, která vykazuje hospodářskou a funkční samostatnost a o které podnikatel rozhodl, že bude pobočkou.

[1] Černá, S., Štenglová, I., Pelikánová, I. a kol. Právo obchodních korporací. 1. vydání. Praha: Wolters Kluwer, 2015, s. 39.

[2] Srov. rozsudek Nejvyššího soudu sp. zn. 25 Cdo 4185/2014, ze dne 8. 4. 2015 nebo usnesení Nejvyššího soudu sp. zn. 5 Tdo 54/2015, ze dne 18. 2. 2015.

Konec ukázky

Table of Contents

O autorech

Předmluva

Seznam zkratek

1. Pojem a povaha obchodních společností

3. Obecná úprava obchodních společností

3.1 Vklad do obchodní společnosti

3.2 Podíl

4. Orgány obchodních společností

4.2 Členství v orgánech

5. Regulace koncernu

6. Veřejná obchodní společnost

7. Komanditní společnost

8. Společnost s ručením omezeným

8.3 Práva a povinnosti společníka

8.4 Systém vnitřního uspořádání

8.5 Zánik účasti společníka ve společnosti

8.6 Zvýšení základního kapitálu

9. Akciová společnost

9.1 Založení a vznik akciové společnosti

9.3 Práva a povinnosti akcionáře

9.4 Systém vnitřního uspořádání

9.5 Zvýšení základního kapitálu

10. Řízení a správa obchodních korporací (corporate governance)

11. Povinnost péče řádného hospodáře a pravidlo podnikatelského úsudku

13. Povinnost člena statutárního orgánu české obchodní korporace jednat při výkonu funkce s péčí řádného hospodáře

14. Zvláštní (kvalifikované) případy povinnosti člena statutárního orgánu české obchodní korporace jednat při výkonu funkce s péčí řádného hospodáře a pravidlo podnikatelského úsudku

14.2 Pravidlo podnikatelského úsudku

15. Judikaturní vymezení povinnosti péče řádného hospodáře a pravidla podnikatelského úsudku

16. Soukromoprávní odpovědnost člena statutárního orgánu za porušení povinnosti jednat s péčí řádného hospodáře

17. Vybrané (obecné) povinnosti statutárních „ředitelů“ při řízení a správě britských obchodních korporací

18. Program compliance jako účinný nástroj dobrého řízení a správy obchodních korporací

19. Efektivní implementace interního programu compliance

20. Vybrané oblasti zájmu interního programu compliance v podnikatelské (korporační) praxi