Titul

Marie Magdalena Horňanová

Vyděděná

(Hemofilie)

Ukážka z elektronickej knihy

Copyright

Copyright © Marie Magdalena Horňanová, 2012 (2011)

Cover Illustration © Olga Brown-Horňanová, 2012 (2011)

Cover © Josef Kroupa, 2012 (2011)

Published by Nakladatelství Epocha s. r. o., 2012

ISBN 978-80-7425-815-2 (e-pub)

ISBN 978-80-7425-816-9 (mobi)

Motto

Miluji následující moudrost. Proto ji využívám ve svém životě (nikoliv pouze jako motto ke své knize).

Pomáhá každému člověku udržovat duševní rovnováhu a psychickou pohodu!

ZAHÁLKA JE NEPŘÍTELEM ČLOVĚKA

Kosmas, 11. století našeho letopočtu

Originál:

ZAHÁLKA JE NEPŘÍTELEM DUŠE

Svatý Benedikt z Nursie, 6. století našeho letopočtu

Obsah

Titul

Copyright

Motto

Obsah

Úvod

Kateřinka

První výuka

Písnička

Absolventský ples

První láska

Nový směr

Utajená svatba

Noční zaměstnání

Začátek učitelování

Zasloužené prázdniny

Návrat k povinnostem

Pokračování rodu

Pád

Těžko snesitelné

Nevyléčitelná nemoc

Další neštěstí

Trvalý odchod

Rozloučení

Neštěstí pokračuje

Trvale doma

Oslava

Invalida

Osmdesáté narozeniny

Důležité změny

Cesta zpět

Stěhování

Recidiva

Zpět v rodině

Neskutečné je skutečností

Po letech

Tiráž

Nakladatelství Epocha

Úvod

Učila jsem budoucí učitele a učitelky hudby a dělala jsem to ráda. Mladí lidé zaujatí pro hudbu mi připadali citlivější než jejich vrstevníci.

Studium hudebního učitelství bylo pětileté.

Během té doby jsem si k jednotlivým studentům vytvořila pevný citový vztah. Měl kladnou hodnotu, jestliže student oplýval pozitivními osobními vlastnostmi. Horliví studenti s pevnou vůlí prosadit se v životě a dosáhnout dobrých výsledků u mě vždy zabodovali. Ne vždy byl jejich hlavní devizou talent, ale především poctivá práce i snaha dosáhnout cíle.

Občas jsem se setkala s velkými talenty, kteří i přes své mimořádné nadání od pánaboha neuspěli u postupových zkoušek. Bývali to lenoši, kterým se nechtělo denně věnovat svému nástroji dlouhé hodiny cvičení a usilovné práce. Potvrdilo se mi, že sebevětší nadání není nic platné bez usilovné práce a píle.

Fascinovali mne pravdomluvní a poctiví žáci. Tyto dvě vlastnosti vyžadují nemálo odvahy a pevné vůle. Takové posluchače jsem obdivovala a měla je ráda.

Jednou z těchto mému srdci blízkých osobností byla studentka, která až do svých dívčích let žila jako hrdinka Červené knihovny. Poté co se rozhodla pro samostatný život bez ochrany rodičů, nastal zvrat. Na paty se jí přilepila smůla, velká smůla, jež vyvrcholila neštěstím. Její příběh, který se řadě čtenářů může zdát ze začátku nevkusně přeslazený a v závěru melodramatický, vyprávím v této knížce.

Pustila jsem se do psaní po dlouhých letech, kdy tato studentka všechna neštěstí srdnatě přestála, lidsky dozrála a vytvořila pro svou rodinu pěkný harmonický domov, plný lásky a vzájemné úcty.

Máme se po celou tu doby navzájem rády a často spolu komunikujeme přes internet. Knížku o ní a jejím životě jsem napsala s jejím svolením. Změnila jsem jména téměř všech aktérů tohoto příběhu.

Nejsem spisovatelka – tím ospravedlňuji nedostatky svého vyprávění. Začala jsem psát až v osmdesátce, abych zaznamenala a vypověděla důležité události svého života i života lidí mně blízkých. Dosud jsem napsala čtyři knihy.

Marie Magdalena Horňanová.

Kateřinka

Kateřinka Horáčková byla jedináček. Moc toužila po sestřičce nebo bratříčkovi, protože se cítila

příliš sama. Její pětiletý rozoumek ovšem nedokázal pochopit, že to není možné.

Její rodiče už byli nemladí, matce bylo v té době již osmačtyřicet let, otec byl ještě starší.

Matka se dlouhá léta léčila na neplodnost. Střídala lékaře, bylinkáře, lázně. Neustále toužila po dítěti. Její úsilí bylo marné, dítě nepřicházelo. Tehdy ještě neexistovalo umělé oplodnění.

Když už se manželé vzdali své naděje, stal se zázrak.

Dvaačtyřicetiletá žena otěhotněla.

Vytoužená Kateřinka se narodila ne pět minut, ale spíše pouhopouhou vteřinu před dvanáctou. Oba rodiče z ní byli štěstím bez sebe, a vůbec nepomysleli na to, že už překročili věk, kdy je vhodné založit rodinu.

Brzy potom Československou republiku obsadili Němci. Nikdo netušil, jak zlé časy nastanou.

***

Kateřinka vyrůstala v prostředí blahobytu.

Její otec byl známým a hojně vyhledávaným architektem. Pro svou rodinu postavil přepychovou vilu na pražské Ořechovce, kterou zařídil stylovým starožitným nábytkem. Kuchyni a koupelnu však zařídil co nejmoderněji a účelně, s ohledem na pohodlí.

Vilu obklopovala velká zahrada, o niž se staral najatý zahradník. Nebyly v ní žádné ovocné stromy, žádné zeleninové záhony. Byla to okrasná zahrada plná květin a cizokrajných keřů a stromů. Majitel ji pečlivě vyprojektoval a nechal osázet vybranými rostlinami, tak aby se zelenala a kvetla v každém ročním období. Od konce zimy až do příchodu prvních mrazů v ní neustále něco kvetlo. Začínaly čemeřice s květy bílé, nafialovělé i nazelenalé barvy a vydržely kvést až do dubna. Následovaly je bělostné zvonečky sněženek a bledulí se žlutými cípky, modré ladoňky, různobarevné kornoutky krokusů, zlatožluté hvězdičky narcisů následovaná červenou i žlutou záplavou tulipánů. Květiny doplňovaly i keře – zlatě rozmáchlé forzýtie, nádherné růžovobíle hýřivé magnólie, pestrobarevně úchvatné rododendrony a azalky, bělostně rozvoněný jasmín. A další a další květinová překvapení a atrakce.

V zimě pak převládala na sněhobílých kulisách zeleň jehličnanů a neopadavých keřů a oživovala monotónní cukrovou běl sněhové záplavy.

Ve vile samotné se nadto nacházela prostorná zasklená zimní zahrada, zaplněná množstvím cizokrajných rostlin v keramických květináčích.

V takovém prostředí vyrůstala malá Kateřinka.

Koniec ukážky

Table of Contents

Titul

Copyright

Motto

Obsah

Úvod

Kateřinka