Martin Babiar - Jakub B. Bączek - Jaroslav Kompán

Outdoorové animácie v cestovnom ruchu

Ukážka z elektronickej knihy

formát EPUB

Martin Babiar

Jakub B. Bączek

Jaroslav Kompán

OUTDOOROVÉ ANIMÁCIE

V CESTOVNOM RUCHU

Organizácia voľného času v prírode

Bratislava 2013

Copyright: Martin Babiar – Jakub B. Bączek – Jaroslav Kompán

Recenzent: prof. PaedDr. Karol Görner, PhD.

Vydavateľstvo: STAGEMAN Group Ltd.®

www.stageman.eu

Bratislava 2013

ISBN: 978-83-937164-1-8

Úvod

Keď sa stretnú ľudia plní vášne, efekty ich práce môžu byť nevídané. Najmä ak sú to ľudia so skvelými nápadmi, energiou a skúsenosťami, ako tomu bolo i v tomto prípade. Aj táto kniha začala vznikať na možno nevídanom mieste – v Turecku, kde sme boli na kontrolnej návšteve našich animátorov voľného času a po večeroch sme sa dlho zhovárali o možnostiach rozvoja cestovného ruchu a ponuke voľnočasových aktivít v rekreačných oblastiach u nás doma – na Slovensku a v Poľsku. Tam dostala reálnu podobu vo vzduchu dlho visiaca myšlienka naštartovania outdoorových animácií. Tie sú veľmi efektívnym spôsobom ako prilákať návštevníkov do turistických stredísk, a to vďaka vysokej atraktivite možností trávenia ich voľného času i vlastného rozvoja prostredníctvom zážitkového učenia a hry. Po niekoľkých týždňoch od stretnutia bol skompletizovaný text tejto knihy, knihy písanej srdcom a s maximálnym odhodlaním. – Knihy, ktorú práve držíte v rukách.

Ako jej autori sme sa rozhodli podeliť o svoje poznatky. Robíme to úprimne a s radosťou. Väčšina programov, aktivít i hier v nej tvorí výsledok našej niekoľkoročnej práce. Vieme, že mnohé organizácie sa so svojimi skúsenosťami neradi delia, aby neboli využité ich konkurenciou. My sme sa ale rozhodli odkryť karty a ukázať to najcennejšie – konkrétne a praktické príklady.

Dúfame, že táto príručka bude pre každého animátora, hoteliera i študenta cestovného ruchu nie len základom teórie, ale zo všetkého najviac – užitočným nástrojom, ktorý odpovie na otázku: čo môžeme robiť so skupinou vo voľnom čase.

Pozývame vás týmto k čítaniu knihy, ktorá je postavená na princípe od všeobecného ku konkrétnemu. V úvodnej kapitole si objasníme, čo je to animácia v cestovnom ruchu, aby sme v ďalšej zadefinovali outdoor ako formu rozvoja. V tretej kapitole sa zaoberáme charakteristikou outdoorového animátora a vo štvrtej postupne popisujeme špecifiká realizácie konkrétnych animácií v prírode. Nasledujúce časti pozostávajú z rôznych programov, hier, scenárov a praktických príkladov, čo bude pre čitateľa pravdepodobne najprínosnejšie. V závere sa venujeme súčasnému stavu rozvoja outdooru v Európe s detailnejším zameraním na Slovensko a Poľsko a popisujeme konkrétne prínosy animácie pre organizácie v cestovnom ruchu. Celá kniha je ukončená praktickou tabuľkou, ktorá je kolekciou mnohých nápadov a inšpirácií, ktoré sme zhromaždili a zdokonalili v priebehu rokov.

Veríme, že knihou vás budeme inšpirovať k akcii, vytvoreniu svojich vlastných programov a dokážeme vám, že outdoorová animácia je trendom, ktorý bude výrazne ovplyvňovať budúcnosť cestovného ruchu. A ako praktici, pozývame vás na naše školenia, eventy a akcie – veľmi radi sa na nich o svoje vedomosti a energiu podelíme!

Autori

Animácia v cestovnom ruchu

Animácia voľného času je čoraz známejším a používanejším pojmom a to nielen vo svete cestovného ruchu. Meniace sa štandardy využívania času po práci priaznivo vplývajú na jej intenzívny rozvoj. Na jednej strane žijeme v neustálom zhone, no na druhej ešte nikdy predtým nebolo cestovanie tak dostupné. Objavuje sa čoraz viac firiem, produktov a služieb, ktoré pracujú a myslia za nás, no je pre nás čoraz ťažšie skutočne oddychovať. Mení sa taktiež kultúrny vzorec spoločenskej zábavy – čoraz menej pozornosti sa dostáva rôznym zabávačom a už takmer prehistorickým aktivitám typu „dámska volenka“ a čoraz častejšie začína byť nastavenie na aktívny odpočinok. Výrazne tiež dnes cítiť vplyv médií, ktoré v nás vytvárajú pocit, že musíme mať štíhlu postavu, obliekať sa podľa najnovších módnych trendov, obklopovať sa skupinami nadšených ľudí a hrdiť sa tým, že si môžeme dovoliť čoraz nevídanejšie zábavky. V dnešnej dobe sa animácii darí veľmi dobre. Navyše plní dôležitú kompenzačnú funkciu pre čoraz viac zaneprázdnených ľudí.

Tisíce animátorov sa každý rok starajú nielen o zábavu hostí na celom svete, ale tiež o ich kvalitný odpočinok a relax. Cieľom animácie vo všeobecnosti je pomôcť ľuďom zregenerovať ich životnú energiu a vitalitu. Z podnikateľskej stránky, naopak, sú animátori dokonalou formou marketingu hotela či cestovnej kancelárie a rastúca móda v tejto oblasti oddychu spôsobuje, že mnoho rodín sa rozhoduje pre služby výlučne tých zahraničných hotelov, v ktorých sa nachádzajú slovensky hovoriaci animátori. No a nakoniec z individuálneho pohľadu je animácia voľného času vysnívaným povolaním mladých ľudí. Predstavuje spojenie vášne a zárobku, navyše, v medzinárodnej spoločnosti a v krásnych letoviskách.

Definícia a druhy animácie v cestovnom ruchu

Animácia voľného času je samostatný odbor moderného cestovného ruchu a hotelierstva zaoberajúci sa organizáciou voľnočasových aktivít hostí ubytovaných v rekreačných strediskách a ubytovacích zariadeniach. Animáciou tiež nazývame všetky formy aktivizácie a podpory príjemného spoločenského trávenia času, ktoré sa objavujú na rôznych typoch eventov a stretnutiach ľudí.

Etymologicky slovo animácia vychádza z latinského anima, čo znamená duša. Z neho odovodené sloveso anime znamená oživiť. V tomto zmysle sa animácia chápe ako oživenie, navodenie atmosféry, kreovanie, tvorenie. Tento kontext napĺňa aj v oblasti počítačovej animácie a grafiky (napr. kreslený film, v ktorom sú jednotlivé obrázky „oživené“). Keď za slovo „animácia“ doplníme označenie „voľného času“, hovoríme o aktivizovaní ľudí, teda povzbudzovaní ich k aktívnosti. Animátor tak bude osoba, ktorá má za úlohu človeka skutočne pritiahnuť na také aktivity, ktoré ho jednak „oživia“, ale tiež inšpirujú, rozveselia, rozhýbu a splnia cieľ toho, že sa bude cítiť príjemne.

Keď študentom a účastníkom našich kurzov položíme otázku, čo je podľa nich animácia voľného času, zväčša dostávame nasledovné odpovede: rozvoj skupiny, humor, zábava, tanec, šport či predstavenie. Je na tom určite veľa pravdy, ale je tiež potrebné zdôrazniť, že animácia má aj svoju druhú rovinu. Stručne povedané, je tiež spôsobom, akým môžu turistické centrá dosahovať zisk.

Majiteľovi zariadenia, ktorý bude animátora zamestnávať, nepôjde predsa len o to, aby každý deň videl úsmev na jeho tvári. Preňho sú tiež dôležité finančné výsledky hotela a animácia je ich významným ukazovateľom. Určite vás bude zaujímať, ako môže hotel prostredníctvom animácie vyrábať profit. Odpovedí je prinajmenej niekoľko:

- Animácia zvyšuje konkurencieschopnosť konkrétneho hotela (turistického centra) – vďaka pestrej ponuke animácií získava výhodu nad ostatnými, ktoré sa nachádzajú v jeho okolí, ale animácie vo svojej ponuke nemajú.

- Animácia zvyšuje počet tzv. „turistov-recidivistov“, teda takých, ktorí sa vracajú späť – ak animátori dokonale zorganizovali voľný čas celej rodine, je to veľká šanca, že sa v budúcnosti do toho istého hotela vráti.

- Animácia zvyšuje príjmy z predaja suvenírov a spomienkových predmetov hotela (tričká, ktoré nosia animátori, si veľmi radi kupujú stovky turistov, ktorí animátora obdivujú alebo sa s ním len spriatelili).

- Animácia zvyšuje obraty hotelových barov a klubov, v ktorých sú služby spoplatnené – animátor vedomý si tejto situácie bude realizovať športové súťaže v okolí baru so spoplatenenými drinkami a na večer bude hosťom odporúčať návštevu hotelovej diskotéky, kde sa pri vstupe platí konzumné.

- Animácia znižuje náklady na prevádzkovanie služby all-inclusive v hoteli – animátor vedomý si tejto situácie bude realizovať svoje aktivity čo najďalej od baru s bezplatnými drinkami a pivom a snažiť sa o to, aby turisti trávili počas celého dňa čo najviac času s ním a nie pri bare.

Tieto a ďalšie spôsoby ukazujú, ako sa práca animátorov voľného času odzrkadľuje na konkrétnych ziskoch hotela, ktoré sú mnohokrát oveľa vyššie než mesačný plat animátorov. Z toho jasne vyplýva, že správne skoordinovaná animácia nie je pre hotel nákladom, ale investíciou, ktorá sa oplatí. Pozrime sa na konkrétny príklad: animátor, ktorý zarobí v hoteli pri mori 600 eur za mesiac, môže svojou kvalitnou prácou dosiahnuť to, že niekoľko rodín sa o rok do toho istého hotela opäť vráti, pretože sa bavili tak dobre, že nechcú riskovať možný zlý výber a chcú sa tiež so svojím obľúbeným animátorom opäť stretnúť. Samozrejme, každá z týchto rodín vynaloží viac ako 1000 eur na to, aby sa do toho istého hotela mohla vrátiť. Ak je týchto rodín napríklad 10, znamená to, že manažér hotela, tým, že vynaložil 800 eur mesačne na animátora (na jeho plat, ubytovanie a stravu), získal potenciál 10 000 eur z platieb hostí nadšených animáciou.

Je veľmi dôležité, aby si bol každý animátor vedomý aj tejto „druhej strany animácie“. Čím kvalitnejšie bude pracovať, tým viac sa toto úsilie prejaví v úspešnosti hotela. To je hlavným dôvodom, prečo bude väčšina hotelových manažérov starostlivo kontrolovať, koľko hostí prichádza na animačné aktivity. Samozrejme, čím viac ich bude, tým bude kvalita jeho práce (rovnako ako šanca návratnosti investícií) vyššie hodnotená. Táto situácia sa vzťahuje aj na eventy či prácu animátora v obchodnom centre. Vždy sa pod ňou bude skrývať určitý cieľ osoby, ktorá animátora najíma, a neukrývajme, najčastejšie ním bude cieľ finančný. Takže bez ohľadu na to, či bude animátor budovať imidž zahraničného či slovenského hotela, promovať konkrétnu značku na určitom evente alebo maľovať tváre deťom firemných zamestnancov, musí mať vždy na pamäti, že táto práca je súčasťou marketingu zamestnávateľa.

Samotný pojem „animácia“ v súvislosti s cestovným ruchom je v slovenčine relatívne nový. Kedysi sa pre funkciu animátora používalo pomenovanie kultúrno-osvetový pracovník alebo športový či kultúrny referent. Tieto pomenovania však už vyšli z módy a každodenného používania a boli nahradené novodobým slovom animátor, ktoré súvisí s aktuálnym javom – preberaním cudzích slov do nášho jazyka. Animácia sa rýchlo ujala v eventovej i hotelovej sfére a už niekoľko rokov sa používa i na Slovensku. Avšak, už aj v slovenčine sa objavujú novšie varianty popisujúce túto profesiu, ako napr. moderátor či performer.

Existujú tri základné formy hotelovej animácie, rozdelené podľa typov aktivizácie hostí. Sú nimi:

- animácia aktívna

- animácia pasívna

- animácia zmiešaná.

Hotely s aktívnou animáciou si zakladajú na vysokej účasti hostí vo všetkých oblastiach animácie. To znamená, že tí sa intenzívne zapájajú nielen do športových či ďalších tematických aktivít počas dňa, ale aj do večerných show. Príkladmi môžu byť „Voľba Miss“ alebo „Súťaž párov“, kde v hlavných rolách nie sú animátori, ale hoteloví hostia. Aktívna animácia závisí od priameho zapájania hostí a cieleného vyvolávania ich emócií na základe ich vystúpenia zo zóny komfortu (o nej sa detailnejšie zmieňujeme v časti o zážitkovom učení a taktiež v jednej z predchádzajúcich kníh, „Psychológii eventov“).

Pasívna animácia je zameraná na jednostrannú realizáciu prostredníctvom animátorov. V tomto prípade sú hostia len divákmi a sledujú predstavenie tímu animátorov. Príkladmi pasívnych animácií sú rôzne kabarety či predstavenia typu „Fakírska show“, „Orientálna show“ alebo muzikály. Hostia sedia v publiku a sledujú predstavenie – osobne sa na ňom ale nezúčastňujú. Tieto typy animácií sa využívajú na eventoch, incentívnych zájazdoch a v hoteloch, v ktorých prevažnú časť tvoria starší a menej aktívni ľudia.

Najčastejšie využívanou formou animácie v krajinách Európy i Afriky je zmiešaná animácia. Pozostáva z kombinácie aktívnej animácie (kde hostia aktívne participujú na aktivitách) a pasívnej animácie (kde sú len divákmi). O niektorých hoteloch však možno povedať, že v nich prevažuje pasívna animácia (často je tak tomu v Egypte i Tunisku), zatiaľ čo v niektorých je častejšia pasívna animácia (najmä v Španielsku a v Dominikánskej republike). Pomerne vzácne možno natrafiť na hotely, v ktorých sa využíva len jedna z týchto foriem, takže zmiešanú animáciu môžeme považovať za štandard.

Dynamické zmeny v odvetví cestovného ruchu a dlhodobý rozvoj oblasti animácie v hotelierstve majú za následok, že sa na trhu objavuje čoraz viac typov animácie. Už niekoľko rokov sú však najobľúbenejšími tieto:

- Kids entertaining

- Sport entertaining

- Show entertaining

- All-round entertaining.

Kids entertainer – detský animátor, sa bude pochopiteľne zaoberať animáciami s deťmi. Je to osoba, ktorá od rána až do neskorého večera organizuje aktivity pre najmenších návštevníkov. Zvyčajne sú to výtvarné aktivity, umelecké aktivity, maľovanie na tvár, balónové kreácie alebo mini disco tance. V tomto type animácií sú kľúčovými vlastnosťami trpezlivosť, empatia a zodpovednosť. Veľmi užitočnými sú tiež všetky pedagogické kompetencie (práve z tohto dôvodu do tejto oblasti najčastejšie angažujeme študentov pedagogických smerov a tiež takých, ktorí majú skúsenosti s prácou na táboroch). Prevažnú väčšinu kids entertainerov tvoria dievčatá, ale aj chlapci si v tejto úlohe dokážu poradiť a aj oni sú medzi deťmi veľmi obľúbení.

Sport entertainer – športový animátor, je človek, ktorý je zodpovedný za prípravu a realizáciu všetkých športových činností v hoteli. Najpopulárnejšími z nich sú plážový volejbal, vodné pólo, aerobik a aqua aerobik, stolný tenis, minigolf, šípky a boccia. V tomto prípade sú najvyhľadávanejší študenti telesnej výchovy alebo športovci. Oveľa vhodnejším pre túto pozíciu bude animátor štíhly a dobre stavaný než taký, ktorý si už vypestoval „pivný sval“ a samozrejme oveľa viac bude priťahovať opálená, štíhla a atraktívna animátorka, ktorá precvičuje aerobik, než taká, ktorá trpí miernou nadváhou. Je to možno trochu smutné či nepríjemné, ale je dôležité povedať to priamo. Rovnako ponuka práce v športovej animácii sa často spája s výzorom i vekom kandidáta (aj keď to, samozrejme, žiadny zamestnávateľ oficiálne v žiadnom prípade neprizná).

Show entertainer je animátor, ktorý má na starosti moderovanie rôznych show a vystúpení na scéne. Tento typ animácie prináša obrovskú satisfakciu, ale vyžaduje si veľa dôležitých zručností (ako napríklad práca s mikrofónom, efektívna sebaprezentácia, dress code a podobne). Na tieto miesta sa najčastejšie angažujú ľudia s dlhodobejšími skúsenosťami a najmä takí, ktorí sú schopní komunikovať najmenej v dvoch cudzích jazykoch.

All-round entertainer je univerzálnym animátorom, takzvaným „dievčaťom pre všetko“. Niekedy pracuje s deťmi, niekedy organizuje športové turnaje, nebojí sa ani vyjsť na pódium s mikrofónom v ruke. Táto úloha je najčastejšie pridelená začínajúcim animátorom, ktorý v tejto oblasti ešte len začínajú pracovať. Vďaka tomu si môže takýto adept na profesionálneho animátora otestovať sám seba v rôznych situáciách, uniknúť monotónnosti a na vlastnej koži zistiť, v čom sa cíti najlepšie. Menšie hotely (s počtom do 50 izieb) najčastejšie zamestnávajú iba all-round animátorov. Vo väčších naopak najčastejšie vystupujú špecialisti.

Okrem týchto štyroch základných typov je v animátorských tímoch dôležitý ich vedúci. Najčastejšie sa tento človek nazýva Team Leaderom alebo Chief Animátorom. Je to človek zodpovedný za animačný program, komunikáciu medzi manažérom hotela a animátormi a rovnako tak za motiváciu a ďalšie vzdelávanie animátorov. Team Leadermi sa najčastejšie stávajú tí, ktorí už v animácii odpracovali najmenej tri sezóny a dohovoria sa aspoň tromi cudzími jazykmi. Ide o prácu lepšie platenú (od 800 do 1500 eur v čistom mesačne), ale tiež veľmi náročnú. Pokiaľ animácia v hoteli funguje dokonale, pochvalu si väčšinou vyslúžia animátori, ak však funguje zle, kritiku si vždy odnesie Team Leader. Od uchádzačov na pozíciu manažéra animácie sa vyžadujú vlastnosti ako zodpovednosť, dôslednosť, ambicióznosť, silná vnútorná motivácia a tiež osobné kompetencie ako schopnosť motivovať ľudí, schopnosť dávať konštruktívnu kritiku, presviedčacie i vyjednávacie schopnosti, schopnosť pracovať s časom a pod.

V oveľa menšom počte, ale tiež sa v animácii môžeme stretnúť s nasledovnými špecializáciami:

- Inštruktor aerobiku

- Technik (zodpovedný za ozvučenie a osvetlenie animácií)

- PR Animátor (zodpovedný za vzťahy s hosťami)

- DJ

- Scénograf/Kostymér (zodpovedný za kulisy, dekorácie a šatník)

- Guest animator (hosťujúci animátor, ktorý je pozvaný do programu)

- Inštruktor fitnes

- Inštruktor salsy

- Herec

- Fordancer (osoba, ktorá má za úlohu roztancovanie a rozprúdenie zábavy na diskotéke)

- Tanečník

- Choreograf

- Moderátor

- Iluzionista

- Fakír

- Akrobat a pod.

Súčasné potreby klientov hotelov a cestovných kancelárií

Od čias Thomasa Cooka, ktorý ako prvý v Európe začal s predajom turistických balíčkov pre individuálnych klientov, sa táto oblasť i potreby klientov značne zmenili. Rovnako tak v hotelierstve ako i v cestovných kanceláriách je dôležité sa z času na čas zamyslieť nad produktmi, ktoré sú na trhu dostupné. Spoločne so zmenami ekonomickými, politickými, kultúrnymi, spoločenskými i duševnými sa mení i charakteristika a potreby hostí.

Jedným z najviditeľnejších trendov v tejto oblasti je čoraz vyššie percento hostí, ktorí si rezervujú svoje víkendové pobyty, dovolenky i bežné ubytovanie prostredníctvom internetu. Z roka na rok rastie predaj on-line služieb exponenciálnym tempom. Znamená to, že priemerný pán Slovák bude čoraz menej využívať služby cestovnej kancelárie či agentúry a čoraz častejšie si bude svoju dovolenku rezervovať doma, sediac pred počítačom. V hotelierstve je tento spôsob najvýznamnejším predajným kanálom. Samozrejme, on-line predaje môžeme rozdeliť do rôznych menších foriem: webové stránky s možnosťou platby cez PayPal alebo platobnú či kreditnú kartu, mnohopočetné a veľmi obľúbené zľavové portály alebo rôzne e-mailové kampane a zasielanie newsletterov i časovo obmedzených ponúk, ktoré privedú potenciálnych zákazníkov priamo na stránku hotela či cestovnej kancelárie. V praxi to vyžaduje oveľa väčšie investície do internetového marketingu než do takzvaného tradičného marketingu. Namiesto objednávania letákov je vhodnejšie zainvestovať do optimalizácie stránky. Namiesto investovania do billboardov je možno lepšie posilniť marketingový rozpočet na sociálnych sieťach (napr. fun-page na Facebooku, oznámenia o akciách na Twitteri či vlastný kanál na YouTube). A nakoniec – namiesto investovania do ohromných kancelárií vo veľkých mestách možno vytvoriť portál, na ktorom si klient vyberie a zaplatí svoju ponuku bez toho, aby vyšiel z miestnosti... Samozrejme, väčšina hotelov a cestovných kancelárií stále prevádzkuje tradičné a moderné formy marketingu, ale je dosť pravdepodobné, že o 5-10 rokov budú stretnutia so zákazníkmi tvárou v tvár omnoho zriedkavejšie než rezervácie izieb či dovoleniek on-line.

Ďalším častým javom je čoraz väčšia asertivita Slovákov v oblasti cestovného ruchu a tiež ich zvyšujúce sa nároky. Už sú navždy preč dni, kedy bolo možné „odpinkať“ hosťa klasickým vyjadrením „nehnevajte sa, prosím, ale izba bez okna je tiež veľmi pohodlná“. Aj Slováci majú čoraz väčší prehľad o letoviskách v Egypte, Tunisku či Turecku a nevystačí im obsluha na najnižšej úrovni. A ak k podobnej situácii dôjde...? Moderný dovolenkár nezmešká príležitosť, aby túto situáciu ohlásil aspoň na recepcii. Pokiaľ je však mimoriadne náročný a nahnevaný, môže si svoj žiaľ vyliať na internete, čo môže byť dôvodom k poklesu rezervácií na tomto (koniec koncov ale najdôležitejšom) predajnom kanáli. Stručne povedané, to čo v cestovnom ruchu fungovalo kedysi, dnes už nestačí – ponuky a služby na „polovičný plyn“ budú nemilosrdne prevalcované tými, ktoré splnia očakávania hostí (nie bezdôvodne tak čoraz viac cestovných kancelárií bankrotuje alebo sa spája s inými, aby udržali rentabilitu).

Zaujímavým faktorom je tiež to, že dnes jednoducho môže ísť na dovolenku každý. Skutočne každý. Kde sú tie časy, keď boli lety na dovolenky vyhradené len pre bohatých? – No letel niektorí z vašich rodičov lietadlom pred rokom 1990? Sotva. Dnes sa však aj študenti vyberajú na dovolenky, nezriedka tiež za hranice. Táto zmena sa dá považovať za výhradne pozitívnu – zväčšuje sa tak cieľová skupina potenciálnych zákazníkov. Štatistické zistenia ukazujú, že takmer všetci príslušníci strednej triedy si počas svojho života kúpia dovolenku do bližšieho či vzdialenejšieho miesta a čoraz viac ľudí tak robí každý rok. Negatívnym spôsobom to však môže vplývať na „kvalitu klienta“ (customer value). Týmto (možno až trochu abstraktným) pojmom sa popisuje úroveň kultúry, inteligencie, solventnosti a bezproblémovosti klienta. V praxi to vyzerá tak, že osoby s vyšším vzdelaním, inteligenciou a primeranými spôsobmi podávajú menej reklamácií než osoby s nižším vzdelaním. Nehovoriac už o tom, že nepijú do úmoru, nerobia rôzne výtržnosti a (ospravdlňte našu bezprostrednosť) „nečúrajú do bazéna“... Každý hotel alebo cestovná kancelária si musí odpovedať na otázku, či sa bude zameriavať na zákazníka solventného (ktorý zaplatí viac, ale tiež bude viac vyžadovať), alebo sa zameria na masovejší spôsob cestovného ruchu a zákazníkov stredne a málo solventných (nižšia cena, ale o to širšia cieľová skupina, no tiež väčšia pravdepodobnosť vzniknutých problémov). Otázky tohto typu by boli ešte pred 20 rokmi čistou abstrakciou, v dnešnej dobe si ich ale treba klásť každé 2-3 roky.

Ďalšou zmenou je určite významné zvýšenie konkurencieschopnosti (ešte nikdy nebolo na Slovensku toľko hotelov a cestovných kancelárií – odhaduje sa, že druhých menovaných je v súčasnosti viac ako 300! – pre porovnanie v Poľsku dokonca viac ako 3000). Zaiste je to motiváciou a pozitívnym faktorom možného smerovania rozvoja pre jedných, ale zničujúce a frustrujúce pre ostatných. Tiež možno povedať, že svet cestovného ruchu sa začal zmenšovať. Cesta do Číny bola ešte pred niekoľkými rokmi obrovskou výpravou (a neuveriteľne drahou, len pre najbohatších), zatiaľ čo dnes možno doletieť do Pekingu priamym letom už z niektorého blízkeho európskeho letiska (najbližšie priamym letom z Viedne) a ceny spiatočných leteniek v niektorých akciách nie sú vyššie než priemerný mesačný plat. Nízkonákladové letecké spoločnosti, on-line rezervačné systémy, internet v mobilných telefónoch i všadeprítomná angličtina umožňujú, že si každý môže nájsť niečo presne pre seba a... bohatí a „scestovaní“ po svete sa pomaly začínajú nudiť. Dnešným hitom turistickej smotánky a ľudí dobrodružných pováh je Antarktída (najdrahšie výlety loďou v celosvetovej ponuke stoja približne 8 000 eur), zajtra to určite budú lety na Mesiac a pozajtra... No vlastne, čo ďalej? – Svet sa ukazuje byť príliš malým pre ambicióznych. Ale vráťme sa späť na Zem a sústreďme našu pozornosť na iný rozdiel , ktorému sa venuje väčšia časť tejto knihy.

Táto zmena je veľmi viditeľná a viaceré výskumy ukazujú, že je jednou z najdôležitejších faktorov pri rozhodovaní o kúpe dovolenky. Kedysi totižto boli služby hotelov a cestovných kancelárií spojené s dvomi základnými štandardmi – ubytovaním a stravovaním. Dnes tomu už tak nie je. Ubytovanie a strava dnešnému modernému cestovateľovi nestačí (a nielen tomu s rodinou, ale ani obchodnému). Dnes zohráva čoraz väčšiu rolu tretí štandard: voľnočasové služby. Tie hotely, ktoré si myslia, že hosťom vystačí izba s pohodlnou posteľou a reštauráciou na prízemí, budú z roka na rok čoraz viac prichádzať o zisky. Nároční a stále ostrieľanejší turisti totižto budú čoraz viac vyžadovať ponuky toho, čo robiť s voľným časom. Samozrejme, foriem jeho trávenia môže byť prinajmenšom niekoľko. Hosťom možno poskytnúť službu concierge, teda osoby, ktorá splní ich najrôznejšie požiadavky a poradí, čo robiť večer alebo ako sa dostať do neďalekého aquaparku. Možno tiež vybudovať infraštruktúru pre aktívny odpočinok, ktorou najčastejšie býva bazén a sauna (fungujú takmer bez obsluhy, ale vyžadujú značné vstupné investície). Pravdepodobne najlepšou voľbou je však zamestnanie animátorov voľného času, ktorí sa postarajú o pohodlie a odpočinok turistov. A to je ďalšia veľká zmena v slovenskom cestovnom ruchu – animácie sa stanú v hoteloch a cestovných kanceláriách samozrejmosťou. Čoraz väčšie percento ľudí si bude vyberať hotel na základe toho, aká je v ňom ponuka voľnočasových aktivít, najmä ak sa jedná o klientov s rodinami (s deťmi).

O tom, akým spôsobom sa môže animácia stať súčasťou marketingu i o tom, ako môže prinášať zisky sa dozvieme v nasledujúcich dvoch podkapitolách. Animácia sama o sebe je nástrojom rozvoja cestovného ruchu a ak sa navyše hry, aktivity a programy odohrávajú na čerstvom vzduchu (táto potreba je ďalším významným trendom), bude to zaručene zvyšovať konkurencieschopnosť strediska v regionálnej oblasti, a vo veľmi úspešných prípadoch i na celom domácom trhu.

Animácia ako činnosť PR pre hotel a cestovnú kanceláriu

Pri počutí slova „animácia“ si zväča predstavíme opálených mladých ľudí, ktorí pobehujú po hoteli s deťmi. Tento idylický obrázok je ale súčasťou väčšieho a oveľa dôležitejšieho systému činností – systému budovania značky hotela či cestovnej kancelárie.

Hodnota značky „Coca-Cola“ sa odhaduje na 70 miliárd dolárov. Čo má na svedomí to, že osempísmenový názov a červené logo v súbore JPG je hodné takých neuveriteľných peňazí? Mnoho faktorov, no najmä to, že je to výrobok známy na celom svete – od Austrálie, cez Európu, Áziu i Afriku, Amerikou končiac (nehovoriac ešte o Antarktíde so zhruba tisíckou ľudí pracujúcich na výskumných staniciach). Okrem toho je kola u každého z nás spojená so sladkým, lahodným, sýteným nápojom a dokonca, aj keď si kúpime výrobok inej spoločnosti ako Coca-Cola Company, nazývame ho jednoducho... kolou.

Asi každý hotel i cestovná kancelária na svete by chcela mať tak rozpoznateľnú značku, ktorá je u zákazníkov spojená s konkrétnym, atraktívnym výrobkom. V súčasnom cestovnom ruchu však neexistuje expanzia jednej značky v podobnom meradle, ale neznamená to, že jednotlivé spoločnosti do budovania svojej značky neinvestujú.

Súčastí budovania značky je veľa: profesionálna webová stránka, tlačené katalógy, mailingy potencionálnym zákazníkom, sponzoring alebo charita. Dôležitým, ale často prehliadaným prvkom budovania značky, je tiež personál. Koniec koncov zamestnanci sú vizitkou hotela alebo cestovnej kancelárie. Od nich závisí otázka posledného dojmu klienta a pocit, ktorý si so sebou prinesie z dovolenky domov. A tu prechádzame k jadru problému – najviac na tieto faktory môžeme vplývať práve tými pracovníkmi, ktorí sú obľúbení a vyskytujú sa medzi nimi najčastejšie.

Mladí ľudia, ktorí prichádzajú na školenia animátorov voľného času si veľmi často neuvedomujú svoju dôležitú úlohu v oblasti rozvoja značky. Myslia si, že ich prácou je predovšetkým tanec, šport a zábava. Áno – nazerajúc na problém z jednej strany to možno potvrdiť, ale dôležitá je aj druhá strana mince – animátor je aj marketingovým a PR pracovníkom hotela či cestovnej kancelárie.

Základné formy reklamy zamestnávateľa prostredníctvom animátorov sú nasledovné:

- logo značky zobrazené na oblečení animátora,

- PR aktivity vo vzťahu ku klientom,

- vzhľad animátora ako taký,

- vytváranie atmosféry spojenej s danou značkou.

Začnime s logom. Keď približne pred 8-9 rokmi, v úplných začiatkoch spoločnosti STAGEMAN, spolupracovali naši pracovníci s jednou cestovnou kanceláriou, platili už vtedy sponzori za nášivky s ich logom na tričkách animátorov okolo 7000 eur za sezónu. Robili tak preto, lebo vedeli, že ak si hostia obľúbia animátora, spriatelia sa s ním alebo sa im len bude pozdávať fyzicky, vytvorí sa u nich podvedome taktiež sympatia k logu, ktoré sa objavuje na jeho tričku. Jednoducho povedané – ak sa „zaľúbia“ do animátora, „zaľúbia“ sa i do značky, ktorú zastupuje. Pre hotelierov a majiteľov cestovných kancelárií z toho vyplýva, že v súčasnej dobe nemusia animátorom platiť žiadne peniaze navyše za promovanie značky, stačí ak na ich tričká dajú našiť logo a do zmluvy im zakomponujú povinnosť nosiť ho po celú dobu trvania animácií. Podobne to už robí väčšina hotelov v zahraničí a slovenské hotely (ktoré ešte stále nedostatočne investujú do animácií), sa to rýchlo učia. Za dôležité ešte zostáva zdôrazniť, že práca animátora si vyžaduje oveľa väčší dôraz na vonkajší vzhľad než napríklad práca čašníka. Dôvod je jasný – ľudia sa oveľa častejšie spriatelia s animátorom než s čašníkom a sú omnoho náchylnejší na jeho vplyv.

Ďalším bodom je práca PR medzi hosťami cez nás – animátorov, často nazývaná v angličtine guest relation. Každý dobrý animátor venuje určitý čas tomu, aby si „vyšiel medzi ľudí“, porozprával sa s nimi, spýtal sa, aká bola cesta, odporučil im návštevu toho či iného miesta v letovisku. Týmto spôsobom si animátori budujú sieť priateľstiev, ktorými dosahujú to, že ľudia začínajú lipnúť na animácii a okrem toho sa cítia byť docenení a individuálne ohodnotení. Základným pravidlom animátora je vyjadrovanie sa o hoteli či cestovnej kancelárii vždy v superlatívoch. Ak si teda spojíme tieto dva faktory, ukazuje sa, že animátori pre nás vykonávajú prácu, za ktorú si PR agentúry účtujú niekoľko stoviek eur mesačne.

Čo sa týka vzhľadu animátora, veľmi dôležitú úlohu tu zohráva silný psychologický mechanizmus vzájomnej identifikácie. Ten spočíva v tom, že ak sa nám animátor páči, je upravený, profesionálny, svedomitý a dôveryhodný, potom máme tendenciu uvažovať rovnako o značke, ktorú reprezentuje! Nie bezdôvodne sa na povolanie animátora vyberajú osoby skôr zdatné, vyšportované, ktoré sa – povedané priamo – môžu páčiť. A čím väčšie sympatie bude získavať fešný animátor či pohľadná animátorka – tým silnejší dojem pôjde zo značky – aj keď sa bude odohrávať na úrovni podvedomia.

Nakoniec sa pozrime na otázku vytvárania atmosféry prostredníctvom animátora. Jedným z hlavných účelov animácie je zvýšenie počtu vracajúcich sa hostí, teda takých, ktorí naše služby využili tento rok a o rok urobia to isté. A možno aj o 5 rokov ich stretneme kde inde ako v tom istom hoteli. Prečo? Pretože ak sa animátor postaral o vaše deti tak, že ste mali čas na prechádzku s manželkou, ak si s vami zahral spoločne volejbal, v ktorom ste vyhrali nad tímom svojho suseda, či tiež ak pretavil niekoľko večerov v rade do nezabudnuteľnej párty trvajúcej až do rána, potom... vytvoril atmosféru, ktorá vám bude chýbať! Navyše mnoho z nás si radšej volí vybrať osvedčený hotel, než ísť „na blind“ do iného. Hotely s vynikajúcou animáciou dokonca hosťom ponúkajú vrátenie 10% poplatkov hosťom, ktorí sa vrátia aj na ďalší rok! A to sú celkom zaujímavé peniaze – oveľa vyššie než tie, ktoré animátori dostanú za svoju prácu.

Zhrnúc predchádzajúce myšlienky, animácia voľného času nemusí byť vôbec pre hotel či cestovnú kanceláriu nákladom. Animácia môže byť a v skutočnosti aj je investíciou! Rozvíja imidž firmy – a v niektorých prípadoch oveľa účinnejšie ako reklama v televízii!

Koniec ukážky

Outdoor ako forma rozvoja

Ak by sme sa zahrali na výskumníkov a pripravili si anketu, v ktorej by sme bežným ľuďom na ulici položili otázku „Čo je podľa vás outdoor?“, najpravdepodobnejšie by sme získali nasledovné odpovede: – „extrémne“ alebo „adrenalínové“ aktivity – vysoké skaly, divoká voda, strmé zrázy či voľné pády – ťažké horolezecké výstupy, tony materiálu, dych vyrážajúce výkony hraničiace s ľudskými možnosťami... V jemnejšej forme by to boli turistika, možno bicykle, nejaký splav... Často tiež na myseľ prídu outdoorové obchody, kde možno kúpiť outdoorové vybavenie a oblečenie, niečo sme počuli o outdoorových telefónoch, kamerách i hodinkách, v cestovke nám minule ponúkali outdoorovú dovolenku. Takýto približne je pohľad bežnej „laickej“ verejnosti, podporovaný obrazmi vytváranými médiami, ktorý sa s outdoorom spája.

Prehľad týchto odpovedí by mohol evokovať skôr niečo drsné a vzdialené, plné drahého technického materiálu, čo nie je určené pre každého a azda sa toho treba aj báť. Táto kniha vám však ukáže, že outdoor je oveľa bližšie a najmä pre oblasť cestovného ruchu na Slovensku je ideálnou možnosťou, ako zatraktívniť a úspešne rozšíriť ponúkané služby – a nemusíte mať pri tom ani „najideálnejšie“ možnosti bezprostredného okolia ani najsofistikovanejšie materiálne a technické vybavenie.

Outdoor pre nás znamená všetko, čo sa nachádza za dverami či bránami hotela i rekreačného strediska – lúku, les, mierny svah i športové ihrisko. Nemusíte sa vybrať len do najvychytanejších horských stredísk či lokalít pri vode – dobrý animátor vám nevšedné podmienky vytvorí aj u vás a prípadné chýbajúce prvky šikovne nahradí! Využije všetko, čo sa dá a pripraví skvelú animáciu, z ktorej budú mať radosť hostia všetkých vekových, záujmových, spoločenských i profesionálnych skupín. Záleží len na zručnostiach a umení animátora a vôli ľudí na manažérskych pozíciách, čo dokážu vybrať, „naservírovať“ a ponúknuť hosťom.

Hneď na začiatku je potrebné zdôrazniť jednu veľmi dôležitú skutočnosť – známym a neblahým faktom posledných desaťročí bohužiaľ je, že človek stráca kontakt s prírodou. Navyše, stále viac a viac nášho voľného času je ochudobneného sledovaním toho, ako iní ľudia žijú náš život – smejú sa, plačú i hrajú sa – v televízii, vo filmoch, časopisoch a knihách. Tieto sprostredkované zážitky sú však len povrchné a krátkodobé a ľudia začínajú hľadať niečo iné, skutočné, čo by mohlo ich základné potreby stimulovať.

Tu vstupujú do hry outdoorové animácie, ktoré sú jednak umením, ale aj vedou. Umením sú preto, lebo je potrebná kreativita a flexibilita, aby sme dokázali pripraviť zaujímavé a vzrušujúce aktivity v priestore, ktorý sa môže rýchlo zmeniť z jasného a slnečného na studený a daždivý. Vedou sú preto, lebo najlepšie programy a aktivity sú starostlivo naplánované, založené na prepracovanej teórii, využívajú širokú paletu metód a majú jasne stanovené ciele.

Touto knihou preto chceme ukázať, že prínos outdooru je nielen ekonomický, ale taktiež spoločenský, kultúrny, osobnostno-rozvojový, športový i zdravotný. Správnym spojením a využitím týchto faktorov v cestovnom ruchu môžu profitovať všetci – hostia skvalitnením ich času dovoleniek a rekreácie, zariadenia možnosťou profitovať a rozvíjať sa a animátori možnosťou zamestnania a osobnostného rastu. Nesmieme však zabúdať na to, v akom prostredí naše aktivity vykonávame a dbať o to, aby pri nich bola zachovaná rovnováha a trvalá udržateľnosť.

Definícia outdooru

Ako sme už spomenuli na začiatku kapitoly, chápanie outdooru môže byť rôzne a úplne inak sa naň pozerajú obchodníci, športovci, cestovné kancelárie, vzdelávacie organizácie i ochrancovia prírody. Čo však outdoor skutočne je a ako ho môžeme – ak je to vôbec možné – presne definovať?

Pre úplné odľahčenie celej problematiky si nemusíme vôbec komplikovať život a zjednodušene môžeme povedať – outdoor je príroda a outdoorové aktivity sú aktivity v prírode. Aj keď sa v rôznych krajinách pre túto oblasť preferuje iný názov (napr. turistika, hiking, trekking, friluftsliv a pod.) a  využíva iný obsah (túry, vychádzky, dlhodobé putovanie, kempovanie, hry v prírode a mnohé iné), spoločne sa ujalo a začalo byť populárne práve slovo outdoor, ktoré sa už udomácnilo aj v našom jazyku. Na jednej strane je možno škoda, že prichádzame o pestrosť jazyka, na druhej to však považujeme za výhodu – ako niečo, čo spája a prináša úžitok všetkým zainteresovaným.

Prvým spoločným znakom, základným kameňom outdooru je teda definitívne príroda. Čo ďalšie sa však pod týmto slovom skrýva? Nemenej dôležitým prvkom je do určitej miery odolnosť – obsiahnutá napríklad v outdoorových hodinkách, kde podľa názvu predpokladáme, že by mali byť nerozbitné. K týmto dvom by sme ešte mohli prirátať odlišnosť – snahu robiť veci inak, opačne ako bežný, komerčný, mainstreamový prúd. Odolnosť a odlišnosť – ako keby chceli už v názve povedať: „Stop! – zákaz vjazdu, toto nie je určené pre každého“ a akýmsi nepriamym spôsobom od nich odradiť ľudí už hneď od začiatku.

Outdoor a aktivity v prírode by sme však s určitosťou nemali brať ako niečo, čoho sa treba báť a kam radšej nechodiť. Práve naopak. Človek by mal chodiť do prírody, a to čím častejšie, aby práve týmto spôsobom spomínanú odolnosť získal. Skvelým príkladom outdoorovej aktivity, ktorá k takémuto rastu prispieva (a nielen u mladej generácie), je dnes čoraz populárnejší slackline. Toto moderné povrazolezectvo je úžasným spojením tela a duše a prekonanie problémov na úzkom 2,5-centimetrovom popruhu sa dá krásne posunúť do nášho každodenného života a pomôcť v boji s nástrahami bežného života (keď sa vám pod nohami kolíše celý svet, no vy sa dokážete koncentrovať, nevnímať rušivé elementy, prekonáte strach a dôjdete do cieľa).

Na základe načrtnutých okolností by sme outdoor mohli popísať ako:

- Špecifické prostredie – príroda; aj keď je naším pôvodným, prirodzeným prostredím, pre moderného človeka je dostatočne špecifické, iné ako to, ktoré si umelo vytvoril a na komfort ktorého si už zvykol.

- Špecifické aktivity – ktoré sa nedajú vykonávať v inom než prírodnom prostredí (napr. turistika, horolezectvo a mnohé iné). Aj keď ich človek čiastočne nahradil umelými prvkami, napr. umelými lezeckými stenami, príroda a prírodný kameň sa nedá ničím nahradiť – spýtajte sa horolezcov... .

- Špecifický druh vzdelávania – iný ako v bežnej škole, v súčasnosti označovaný aj ako neformálny, ktorý chce vzdelávať inak, priamo, zážitkom, v tom správnom prostredí, v prírode, kde si človek môže to, čo sa naučil, oveľa lepšie zapamätať.

- Špecifický životný štýl – nie tuctový, komerčný, mainstreamový spôsob života, ale hľadanie vlastnej cesty – odlišné hodnoty, záujmy, oblečenie, hudba, odlišný typ dovolenky – opäť v spojení s prírodou. Tu sa môže deliť na dve oblasti – viac športovo zameranú, vyhľadávanie netradičných miest, kam sa dá ísť, do hôr, na bicykle, na kajaky a podobne a na oblasť návratu k prírode – odklon od komercionalizácie, hľadanie trvalo udržateľného spôsobu života, preferovanie lokálnych a sezónnych zdrojov stravovania a pod. V mnohých prvkoch sa ale tieto dve oblasti vzájomne prelínajú.

Keďže táto kniha nemá za cieľ v oblasti outdooru nič predávať ani podobne, ale outdoor a aktivity v prírode chceme využívať v riadených aktivitách, zameraných najmä na osobnostný rozvoj človeka, budeme ju smerovať do oblasti outdoorového vzdelávania. Slova vzdelávanie sa však vôbec nemusíme báť – na dovolenke nebudeme predsa nikomu nič prednášať ani ho z ničoho skúšať, budeme sa podľa možností predovšetkým „hrať“, no vždy s jasným cieľom, a preto toto pomenovanie. Bližšie si ukážeme, ktoré prvky obsahuje a popíšeme si, ako sa vzájomne prepájajú a vytvárajú nám tak celkový obraz outdoorového vzdelávania – výchovy a vzdelávania v prírode, ktoré môžeme veľmi úspešne využiť v cestovnom ruchu.

Outdoor však vo vzdelávaní nebudeme brzdiť tým, že ho možno využívať iba v prírode ako takej (ďaleko v lese, na lúke a pod.). Práve naopak, ako vyplýva z jeho doslovného prekladu „out-door“ – „za dverami“, berieme outdoorové vzdelávanie aj ako proces, ktorý sa deje mimo umelých a neživých priestorov – v už spomínanom pravom, prirodzenom prostredí. Bohužiaľ, ešte aj v súčasnosti sme ovplyvňovaní dlhoročnými stereotypmi a klasickým chápaním vzdelávania, pre ktoré je práve príroda niečím iným, netradičným, odlišným a preto väčšina rôznorodých vzdelávacích aktivít prebieha v zatvorených priestoroch. Svojou podstatou je však práve učenie out-door, von z uzatvorenej miestnosti, v prírode, tým pravým, originálnym a pôvodným, odkiaľ sme ho len umelo vytrhli. – Stačí si jednoducho predstaviť, aký budú mať žiaci zážitok a z neho vyplývajúce vedomosti po hodine biológie v zatvorenej školskej triede a napríklad už len na školskom dvore...

Pozrime sa teraz na to, čo konkrétne môžeme v outdoorovom vzdelávaní využiť na rozvoj. K tomu nám poslúži nasledujúci obrázok.

Ako možno vidieť, outdoorové vzdelávanie je stredobodom veľkého okruhu činností, v ktorých sa môže uplatňovať. Za základné môžeme vyčleniť 3 najdôležitejšie oblasti, v ktorých ho v animácii vieme využívať – pri rozvoji fyzických zručností (napr. Nordic walkingový program, lezenie na skalách či netradičné športy v prírode), v interpersonálnom rozvoji (napr. adaptačné kurzy, teambuilding, teamspirit) a v rozvoji ekologickej problematiky a vzťahov (napr. školy v prírode). Každá z týchto oblastí sa so susednou vzájomne prelína a v ich priesečníkoch sa vytvárajú podmienky pre rozvoj výchovy dobrodružstvom, environmentálnej výchovy a ekoturizmu. V centre všetkých uvedených oblastí sa nachádza samotné outdoorové vzdelávanie, ktoré všetky tieto prvky spája, a to tým, že uvedené aktivity sa vykonávajú vo vonkajšom, prírodnom prostredí. No a najlepším prostriedkom, ako sa o týchto oblastiach dozvedieť čo najviac, je zážitkové učenie, ktorým tieto oblasti môžeme poznávať a ktorému venujeme osobitnú kapitolu.

Využívanie všetkých týchto možností záleží od zručností a skúseností animátora, možností, ktoré mu poskytuje prírodné okolie zariadenia, v ktorom pracuje a podpory zo strany zamestnávateľa. Darmo by chcel robiť s hosťami lezenie na skalách, keď sa v jeho okolí nachádzajú len nevýrazné skalky. Môže však medzi stromami natiahnuť lanové dráhy alebo lezeckú sieť a tieto podmienky aspoň trochu imitovať.

Je dôležité, aby outdoorový animátor všetky tieto oblasti a ich prieniky poznal a mohol sa tak pri príprave a realizácii outdoorových animácií podľa potrieb uberať do všetkých oblastí. Nemenej podstatné je však aj to, aby poznal vhodné metódy, ktorými ho možno prezentovať, aby bolo efektívne. Ak chceme, aby bolo vzdelávanie v outdoore úspešné, musíme sa naňho pozerať úplne inak ako na klasické vzdelávanie a musíme doň priniesť niečo „iné“. Nemôžeme využívať to, čo sa učí a na čo sme zvyknutí ešte aj dnes z bežnej školy či nebodaj firemných vzdelávaní – kde nám (poväčšine, česť výnimkám) predostrú hotové informácie a našou úlohou je si ich zapamätať a ďalej v neupravenej forme využívať.

Ak chceme, aby bol outdoorový (no i akýkoľvek iný vzdelávací) program úspešný, mal by prebiehať podľa určitých krokov. Postup, o ktorom budeme hovoriť, má svoj pôvod v environmentálnej výchove, môžeme – a musíme – ho však aplikovať i v outdoore, tak vo vzdelávacích ako i animačných outdoorových aktivitách. Zvyčajne sa jednotlivé kroky spisujú v odrážkach pod seba, tu však použijeme presne opačný spôsob a znázorníme ich v podobe schodov, postupu kroku za krokom, s výsledkom na ich vrchole. K tomu nám poslúži ďalší obrázok, ktorý celý proces znázorňuje graficky.

Spoznávanie/

autentické prostredie

Zážitok

Uznanie a ocenenie

Zvedavosť

Štúdium a skúmanie

Objavovanie

vzájomných

vzťahov

Ochrana

7

6

5

4

3

2

1

Pre pochopenie problematiky sú pre nás najdôležitejšie dva stĺpce, zelený a červený. V klasickom vzdelávaní sme vo väčšine prípadov limitovaný len 5. krokom – štúdiom. Učiteľ/prednášajúci/lektor alebo ktokoľvek iný príde, povie nám všetky potrebné informácie a našou úlohou je naučiť sa ich a ďalej ich v nezmenenej podobe využívať. Ako to však môže byť úspešné? Ako môže byť efektívne niečo, čo sme si nemali možnosť sami zažiť, prežiť emocionálne, niečo, čo v nás nevzbudilo údiv a úžas – čo nebolo zaujímavé ani zábavné? Takto realizované spôsoby vzdelávania sú v dnešnej dobe odsúdené na zánik, pretože nereflektujú potreby a očakávaniami učiacich sa.

Tieto chyby však môžeme nahradiť a napraviť práve v outdoore! Tento postup je značne prepojený so zážitkovým učením. Z neho vyplýva, že na to, aby mohol proces učenia prebehnúť a byť efektívny, je dôležité v prvom rade spoznávanie problematiky v prirodzenom, autentickom prostredí. Človek si musí danú vec zažiť sám, na vlastnej koži. Nemôže to však byť len taký hocijaký zážitok, ale cielený, vedomý, spojený s reálnym životom, aby ho dokázal oceniť a uznal jeho vhodnosť. Následne vstupuje do hry zvedavosť – cieľom vzdelávania v žiadnom prípade nie je „nalievať vedomosti do hlavy“, ale zapáliť iskru, prebudiť v človeku nepoznané, čo bude ďalej rozvíjať sám. Až v piatom kroku (ktorý v bežnom vzdelávaní bohužiaľ býva hneď tým prvým – prednášky, školenia a pod.) a po vlastnom aktívnom emocionálnom prežití aktivít by sa mal dostať k štúdiu a skúmaniu týchto javov, z čoho následne vyplynie objavovanie vzájomných vzťahov. Celý proces sa uzatvára uvedomením si toho, aké dôležité je tieto veci chrániť a uvedomovať si, aký dopad majú na život okolo nás a naše prostredie.

Tento postup sa dá veľmi prakticky opísať napríklad na metóde učenia sa prvej pomoci zážitkom. Štandardná situácia, v škole alebo na kurze (a konkrétny príklad toho, ako sa učíme až v 5. kroku) vyzerá tak, že školiteľ počas výkladu okrem iného uvedie: „...a potom nasleduje masáž srdca a dýchanie z úst do úst, 30 stlačení a 2 vdýchnutia...“. Na konci nasleduje písomný test a v ňom samozrejme táto jednoducho merateľná a hodnotiteľná otázka. Zoberme si teraz 2 študentov, ktorí dostanú 2 úplne odlišné známky – jeden výbornú a druhý uspokojivú. Zdalo by sa, že ten s lepšou známkou je tým lepším, pretože má lepšie hodnotenie. Potom sa však objaví skutočná stresová situácia, úraz alebo nehoda, a výborný žiak zrazu nevie ako reagovať, „stuhne“ a nedokáže nič praktické urobiť a nebodaj ešte aj pri pohľade na krv odpadne – zapamätaná vedomosť 30 ku 2 a výborné hodnotenie mu veľmi nepomôže, pretože k takejto ideálnej modelovej situácii sa musí najprv dopracovať. No naopak, zle ohodnotený žiak si práve v tejto situácii možno zachová duchaprítomnosť a zraneného človeka zachráni. Preto je veľmi dôležité, aby sa všetky aktivity učili práve podľa uvedených krokov. V autentickom prostredí – napríklad na figuríne, a v tomto prípade najlepšie ešte aj pod stresom (krok 1). Účastníci si musia sami danú vec vyskúšať – aké ťažké je vykonávať masáž srdca, udržiavať frekvenciu, a to aj niekoľko minút (krok 2), aby túto skúsenosť dokázali oceniť (krok 3) a vyvolala v nich množstvo otázok, na ktoré sa budú pýtať (krok 4). Tak si omnoho viac zapamätajú (krok 5) a hlavne budú vedieť ako reagovať a omnoho menej vecí ich môže zaskočiť. Vyvstane možno aj niekoľko logických otázok (krok 6), zisťovanie toho, prečo práve 30 stlačení a 2 vdychy. Či nie viac alebo menej, ako sa píše inde, na čo bude nadväzovať jednoduchá odpoveď, že toto číslo vôbec nie je dôležité. Dôležité je danému človeku pomôcť ako sa len dá – a v prípade potreby stláčať doslovne ako o život. Takúto skúsenosť si človek bude omnoho viac ceniť a pamätať a hlavne pred podobnými situáciami chrániť seba i ostatných (krok 7).

Realizácia programov práve takýmto praktickým, interaktívnym spôsobom je obrovským umením, no nie je možné ich robiť inak. Outdooroví animátori sú však práve k takémuto – zážitkovému vedeniu aktivít intenzívne vedení.

Postupne sme sa prepracovali od jednotlivých oblastí outdoorového vzdelávania k metódam ako ich rozvíjať, v poslednej časti si ukážeme, aké prostriedky môžeme v outdoorových animačných programoch využívať. Opäť klasicky, podľa zaužívaných stereotypov, sa outdoor a aktivity v prírode najčastejšie delia na niekoľko základných oblastí. Zväčša sa tým myslí turistika a vychádzky či výlety, pobyt v prírode, stanovanie a kempovanie. Ďalej sa sem zahŕňajú športy v prírode, ako napríklad cyklistika, vodná turistika, lezenie a horolezectvo, orientačné či zimné športy. Populárne a často zmieňované začínajú byť aktivity typu survival, kde ide o prežitie v ťažkých podmienkach. Poslednou oblasťou sú poznávacie aktivity a pozorovanie a ochrana prírody.

S týmito oblasťami by si však outdoorový animátor nevystačil, ani by pomocou nich nepripravil kvalitný program. Je preto nutné rozhliadnuť sa ďalej, k ďalším možnostiam. Jednoduchým pravidlom outdoorového animátora by malo byť, že na dosiahnutie stanoveného cieľa by mal využiť všetky dostupné prostriedky, ktoré sa mu naskytujú. Na inšpiráciu ponúkame nasledovný okruh oblastí, ktorý môže využívať a v ktorom sa môže inšpirovať, ale ním, samozrejme, tento výpočet nekončí. Absolvovaním školenia outdoorového animátora sa dozvie účastník o týchto oblastiach omnoho viac, aj si mnohé z nich prakticky vyskúša.

Outdoor a jeho možnosti v animačných aktivitách:

Čo konkrétne jednotlivé oblasti predstavujú:

- Pohybové aktivity

- športy v prírode – horolezectvo, orientačný beh, vodné športy, korčuľovanie, plávanie, golf, lukostreľba, triatlon, duatlon, prírodné viacboje, survivaly, slackline, softbal, bedminton, futbal, volejbal, hokej a iné

- turistika – pešia, vysokohorská, na snežniciach, vodná a iné

- rekreácia v prírode – prechádzky, hubárčenie, rybárčenie, zber lesných plodov a iné

- cvičenia v prírode – rytmická chôdza, behy, skoky, hody, nosenie bremien, gymnastické cvičenia, joga, strečing, tanec a iné

- hry v prírode – iniciatívne hry (dynamics, icebreakers, problem solvings), lanové aktivity, drobné pohybové hry, úpolové hry, preteky jednotlivcov, skupín, tímov a iné

- tábornícke a zálesácke praxe – lasovanie, uzlovanie, remeselná prax, prieskumníctvo, prekonávanie prírodných prekážok a iné

- Umelecké aktivity

- literatúra – čítanie, recitácia, vlastná tvorba a iné

- výtvarné umenie – výtvarné dielne, práca s materiálom, maliarstvo, architektúra a iné

- hudba a spev – hudobná dielňa, koncert, vlastná tvorba a iné

- tanec – eurytmia, výrazový tanec, tanečná dielňa a iné

- film – premietanie filmu, tvorba vlastného filmu, klipu, reklamy a iné

- divadelné umenie – dramatické dielne, pantomíma, dramatické hry

- fotografovanie – fotografické dielňa, výstava, vernisáž a iné

- Sociálno-psychologické aktivity

- komunikatívne – argumentácia, improvizácia, diskusia a iné

- sebapoznávacie – rolové hry, málo štruktúrované hry, inscenačné hry

- tvorivostné – predstavivosť, imaginácia, fantázia a iné

- intelektuálne – testy všeobecných znalostí a vedomostí, hry strategické, taktické a iné

- sociálne – iniciatívne hry (dynamics, icebreakers, problem solving), rolové hry, málo štruktúrované hry a iné

- Spoločenské aktivity

- moderné spoločenské hry

- happeningy

- slávnosti a rituály – pasovanie, ohne, vyhlasovanie, vítanie, lúčenie

- moderné stolové hry

- Kognitívne aktivity

- pozorovanie a monitoring – sledovanie, zapisovanie, meranie a iné

- poznávacie – objavovanie, porovnávanie, starostlivosť, kontrola a iné

- experiment – realizovanie pokusov, projektov a iné

- Technické aktivity

- konštrukcie – nového stroja, objektu, technické riešenia a iné

- zručnosť – stavanie lode, draka, bicykla, vozidla a iné

- technika – zvládnutie a pochopenie obsluhy stroja, prístroja, nástroja

- vlastné práce

- Informačné technológie a mediálne aktivity

- hry

- programovanie a tvorba

- vyhľadávanie – konkrétne informácie, obrázky, dáta

- mediálna tvorba.

Po tomto prehľade prostriedkov, ktoré môžeme v animácii využiť sa posúvame ďalej. Stručne sme si objasnili, čo je to outdoor, aké sú možnosti outdoorového vzdelávania, najvhodnejšie metódy, ako ho využívať i možnosti a prostriedky, ktoré v animačných aktivitách použiť. Zostáva nám odpovedať na najdôležitejšiu otázku, ktorou je „Ako môžeme všetky uvedené poznatky využiť pri rozvoji cestovného ruchu“?

Z tohto pohľadu sa na outdoor môžeme zjednodušene pozerať z 2 uhlov: ako na zábavu a ako na osobnostný rozvoj. Toto sú dve najčastejšie oblasti, z ktorých produkty môžeme hosťom a klientom ponúknuť. Tieto oblasti sú niekedy od seba značne vzdialené, niekedy sú si však veľmi blízke. Tá istá hra alebo aktivita (napríklad nízke lanové dráhy s totožným počtom prekážok), môže slúžiť obidvom zmieneným potrebám. Bude však záležať od jej nastavenia, času zaradenia, kombinácie s inými aktivitami, záverečnej hĺbky rozboru a podobne, aký výsledok od nej budeme očakávať.

Tieto dva spôsoby by sme v oblasti animácie mohli zjednodušene nazvať „nižším“ a „vyšším“ outdoorom. Neznamená to však, že jeden je druhému nadradený alebo že ho predchádza. Priam opačne, práve cez zábavu a hru môžeme človeka zaujať natoľko a vtiahnuť ho do tejto oblasti tak, že sám začne prejavovať záujem o vyšší outdoor – aktivity zamerané na vlastný sebarozvoj (takto tomu určite bolo v mnohých prípadoch ľudí pôsobiacich v outdoore, že ich niečo, čo zažili, chytilo natoľko, že pri ňom zostali). A naopak, ľuďom, ktorí outdoor využívajú v rozvoji, môžeme ponúknuť niečo zábavné na odreagovanie. Všetko záleží od očakávaní a stanovených požiadaviek, ktoré boli na program zadané.

„Nižší“ outdoor nepotrebuje toľko času a skúseností na prípravu, rôzne hry, aktivity i programy sa dajú veľmi ľahko a rýchlo naučiť. Ak sa však človek chce venovať outdooru „vyššiemu“, musí už určité skúsenosti mať, hlavne s vlastnou účasťou na podobných projektoch, ktoré si sám zažil. Sú tu ale potrebné aj hlbšie skúsenosti s pedagogikou, psychológiou, risk managementom a mnohými ďalšími oblasťami.

Outdoor a jeho aplikácia v cestovnom ruchu má niekoľko predností, vďaka ktorým sa stane silným faktorom – outdoorové programy majú veľkú silu a pomocou využívania prírodného prostredia dokážu ovplyvniť rozvoj fyzických, emocionálnych, rozumových, sociálnych i spirituálnych oblastí jednotlivca. Hostia do hotela môžu prísť kvôli tomu, že jeho animátori dokážu pripraviť skvelé športové programy, v ktorých myslia jednak na deti, no nezabúdajú ani na rodičov, pre ktorých pripravia špeciálne kategórie. Rodičia budú v súťažiach fandiť svojim deťom a o ne sa naopak pri súťažení rodičov postarajú skúsení animátori – a tak získava každý. V prírode je taktiež možné pripraviť koncerty a predstavenia rôzneho typu pod holým nebom, orientačné a šifrovacie aktivity počas Dňa detí, programy zamerané na spoznávanie prírody a eko tematiku na táboroch a školách v prírode, i skôr „survivalové“ programy, kde si účastníci siahnu hlbšie na dno svojich síl. Tento výpočet je však samozrejme iba ilustračný a v žiadnom prípade nie je konečný, rôzne názorné príklady overených outdoorových animácií sa nachádzajú v samostatných kapitolách tejto knihy.

Zážitkové učenie

Základná škola. Hodina fyziky. Učiteľ sa písaním kriedou na tabuľu snaží deťom vtĺcť do hlavy, čo je to rovnomerný priamočiary pohyb. Kreslí čiary, šípky, čísla, známe i menej známe písmená. Nič. Polovica žiakov naňho pozerá ako na nové vráta, druhá ho má takpovediac „na háku“. Nudí sa. Nemajú šajnu, o čom rozpráva, nedokážu si to vôbec predstaviť. Nik sa nezapája, na otázky nikto neodpovedá. Vtom učiteľ spraví nečakanú vec – „a teraz všetci von!“, zaznie rázny povel. Žiaci s prekvapením a menším strachom pomaly vychádzajú z triedy, posledný za nimi učiteľ. V rukách drží skateboard. Všetci sú v napätí, čo sa bude diať, tí zadní naťahujú krky, aby na úzkej chodbe čosi videli. Najmenšiemu vpredu povie, aby si na skateboard sadol a vtom ho začne ťahať po chodbe. Všetci sa začínajú smiať, intenzita hluku sa zvyšuje. Aj tí, ktorých dianie v triede doteraz vôbec nezaujímalo, nevnímajú nič naokolo a sústreďujú sa len na to, čo sa deje s ich spolužiakom. Čakajú, či sa prevráti, alebo nie – je to zábavné. Učiteľ najprv ťahá skateboard rovnakým tempom na koniec chodby, cestou späť na moment zrýchli a nakoniec ho rozbehne a voľne pustí, až kým sa sám nezastaví. „Akčná“ časť sa končí. Po návrate do triedy sa učiteľ vracia k svojmu obrázku na tabuli a žiaci sa navzájom predbiehajú v odpovediach, v ktorých postupne pomenúvajú rovnomerný pohyb, zrýchlený pohyb i zotrvačnosť. Mnohí z nich si túto skúsenosť budú ešte dlho pamätať a keď sa ich raz niekto v živote nečakane opýta, čo je to priamočiary pohyb, možno mu nebudú vedieť povedať presný vzorec, ale vysvetlia mu to na tomto príklade. – Radosť mať takého učiteľa, radosť učiť sa v praxi, na praktických príkladoch!

Takto by mohlo na príklade zo školskej lavice vyzerať vysvetlenie toho, čo je to zážitkové učenie, ktorému patrí celá táto kapitola. Tejto téme sa v žiadnom prípade nemôžeme vyhnúť, pretože v poslednej dobe sa „zážitok“ objavuje v našom okolí takmer na každom kroku a úspešne sa dostal aj do oblasti cestovného ruchu. – Sami to určite poznáte z rôznych letákov či z billboardov, kde na vás vysmiate tváre volajú „príďte si po zážitok“, „leto plné zážitkov“, „o zážitok viac“ a podobne. Možno by pri nich bolo skôr namieste hovoriť o pôžitkoch – rýchlo, lacno, instantne a bez námahy – hlavne príďte, máme plno atrakcií, niečo už zažijete. Najcennejšie zážitky sú však pre človeka práve tie, ktoré získa vlastným pričinením. A aj pod skutočným zážitkovým učením sa skrýva niečo oveľa hlbšie a jeho zvládnutie je veľkým umením – no o to intenzívnejšie pocity naplnenia prináša, tak účastníkom ako i organizátorom.

Často sa však za použitím týchto slov skrýva len zvučný názov a trblietavá pozlátka než kvalitné obsahové možnosti a nie všetci, ktorí so  „zážitkom“ narábajú, dokonale vedia, o čo presne ide – a nedokážu tak zo svojich programov či eventov „vytiahnuť“ to, čo by sa dalo – a to je veľká škoda! Súčasná doba a potreby ľudí si však práve takéto programy vyžadujú – nie sú teda len novým trendom, ktorý rýchlo vyprchá, ale postupne k nim budú musieť prejsť a začať ich používať všetci tí z oblasti cestovného ruchu, ktorí chcú v konkurenčnom boji obstáť a rozvíjať sa – a v tom im môžu pomôcť aj outdooroví animátori, pre ktorých je zážitkové učenie hlavným pracovným nástrojom.

Čím je teda zážitkové učenie také výnimočné, čím nás môže prekvapiť a čo nám môže priniesť? O jeho významnosti hovoria mnohé výskumy, ktoré dokazujú, že sa naučíme:

- 10% z toho, čo prečítame,

- 20% z toho, čo počujeme,

- 30% z toho, čo vidíme,

- 50% z toho, čo vidíme a počujeme,

ale až

- 70% z toho, čo vidíme, počujeme a aktívne vykonávame,

a dokonca až

- 90% z toho, k čomu sme dospeli na základe reflexie vlastných skúseností pri vykonávaní činnosti.

Je to ako keď sa učíme variť – darmo o úžasnom recepte budeme čítať v kuchárskej knihe alebo sledovať profesionálneho kuchára v televízii. Až keď sa sami postavíme ku sporáku a začneme do hrnca pridávať jednotlivé ingrediencie, veci sa dajú do pohybu a môžeme sa niečo skutočne naučiť. A až keď niečo presolíme alebo prekoreníme, čo zistíme alebo vycítime z reakcií našich hostí, môžeme naše „chyby“ pri ďalšom varení napraviť a kvalita ďalších jedál sa bude len a len zlepšovať.

Zážitkové učenie teda vo svojej základnej podstate nie je ničím iným ako učením sa z vlastnej skúsenosti – nenecháva však veci na náhodu, ale cielene ich pripravuje a reflexiou prežitých situácií dosahuje svoj želaný efekt. Presne ako v príklade z hodiny fyziky: vopred pripravenú aktivitu (ktorá má jasný cieľ – vysvetlenie priamočiareho pohybu) musí najprv človek zažiť na vlastnej koži (zážitok – jeden žiak na skateboarde, spolužiaci sledujúci situáciu), tento zážitok sa musí diať mimo našej zóny komfortu (u našich žiakov von z triedy, na chodbe), do procesu musia byť zapojené emócie (u nich prechod od napätia a strachu k smiechu a nakoniec k radosti zo správnych odpovedí), po jej absolvovaní nasleduje slovný rozbor, v ktorom vlastnými slovami pomenuje to, čo zažil (otázky učiteľa po návrate do triedy), a tak sa danú vec najlepšie naučí a dokáže ju v živote využívať (skúsenosť – vysvetlenie učiva na príkladoch). Podobne by vyzeral aj rozbor príkladu s varením – skúste si sami pomenovať jeho jednotlivé fázy?

Ako máme možnosť z predchádzajúceho popisu vidieť a je dôležité to ešte osobitne zdôrazniť, samotné zážitky nie sú naším cieľom, niečím, s čím by sme sa mali uspokojiť (aj keď sú už navždy naše), a zážitkové učenie nie je len takou hocijakou, neriadenou zábavou. Zážitky sú len prostriedkom, polcestou k niečomu „vyššiemu“ – so zážitkom treba ďalej pracovať!

Celý tento postup, jeho jednotlivé kroky, v ktorých sa pracuje, fungujú v cykloch a priamo na seba nadväzujú. Ich postupným pridávaním sa môžu zmeniť až na špirálu, ako ukazuje obrázok. Pre úplné zjednodušenie celého procesu sme vybrali 3 základné kroky, ktorými sú: príprava (plán), realizácia (zážitok) a rozbor (reflexia). Najdôležitejším prvkom zážitkového učenia zostáva jeho posledný krok – reflexia, slovný rozbor na konci aktivity, ktorá plní vzdelávací cieľ a ktorá zážitok pretavuje do skúsenosti. Bez nej zážitkové učenie nemôže prebiehať a programy, v ktorých sa reflexia nenachádza, nie sú zážitkovými programami.

Poďme si teraz bližšie objasniť jednotlivé faktory, ktoré treba pri príprave zážitkových aktivít brať do úvahy. Prvou fázou, rozhodujúcou časťou, od ktorej závisí úspech a ktorej je preto potrebné venovať dostatočné množstvo času a energie, je príprava programu – analýza potrieb a cieľovanie. Potrebujeme zistiť všetky fakty, ktoré nám môžu pri príprave pomôcť a nastaviť program tak, aby splnil očakávania. Potrebujeme okrem iného zistiť počet účastníkov, ich vekové zloženie, dĺžku trvania, aké aktivity už na rôznych programoch absolvovali a pod. Keď sme tieto údaje získali, prechádzame na najdôležitejšiu a najťažšiu časť prípravnej fázy – cieľovanie. Každý zážitkový program musí mať presný cieľ, aby sme vedeli, čo ideme robiť a aké aktivity zaradiť. Nie je to vôbec jednoduché, musíme sa však neustále dookola pýtať „prečo?“. Prečo, prečo, prečo? Cieľ, cieľ, cieľ. Je to najzákladnejšia vec, ktorú musíme na začiatku zvládnuť a bez ktorej sa nezaobídeme a nepohneme dopredu. Dôvod je veľmi jasný – ak nevieme, kam ideme, ako môžeme vedieť, že sme už na mieste? Tento krok nie je možné podceniť ani preskočiť, inak sa môže stať, že náš zámer zostane visieť vo vzduchu a účastníci program jednoducho nepochopia. Až po presnom stanovení cieľa sa nakoniec môžeme pustiť do výberu najvhodnejších aktivít a hier, ktorými program naplníme.

Potom nasleduje „zážitková“ fáza – samotná aktivita, hra, ktorá najlepšie vystihuje daný problém. Ak chceme, aby bol program úspešný, musia byť všetky prežité situácie realistické, mať reálne vyústenie do života. Ak nebudú reálne a účastníci v nich neuvidia zmysel, boli zbytočné a my riskujeme neúspech a nespokojnosť účastníkov.

Plánované aktivity musíme pripraviť tak, aby pri ich absolvovaní boli účastníci nútení vystúpiť zo svojej zóny komfortu – z prostredia a situácií, ktoré dokonale poznajú – do situácií, ktoré sú pre nich nové a neznáme – do zóny rastu. Sú to situácie, ktorými si nie sme úplne istí, máme z nich obavy, pretože nevieme, čo nás čaká, no práve v nich sa môžeme najviac naučiť. U dieťaťa je takýmto vystúpením zo zóny komfortu prvý deň v škôlke bez mamy, u študenta autoškoly z malého mesta cvičná jazda vo veľkomeste plnom semaforov, no a naopak, u skúseného biznismena zvyknutého šoférovať každý deň, nutnosť vycestovať na služobnú cestu vlakom. Ako vidieť, každý človek má svoju zónu komfortu niekde inde, a preto je kľúčovou vstupná analýza. Prostredníctvom nej zistíme, že pre niektorých účastníkov je najvhodnejšie pripraviť lanové dráhy vo výške, pre iných zase nočné aktivity, v ktorých im navyše sťažíme orientáciu na mape a pre ďalších zvolíme hry, v ktorých im zámerne pridelíme zodpovednosť za skupinu na určitý čas.

Ak chceme byť v našich programoch úspešní, musíme sa pohybovať v tejto zóne, nemôžeme ju však prekročiť. Za zónou rastu totižto nasleduje zóna paniky a negatívneho stresu, ktorá je už v práci animátora nebezpečná. Je to hlavne kvôli prostrediu, v ktorom svoju činnosť vykonáva – prírode, v ktorej nám môže spôsobiť nemalé problémy. Môže sa napríklad stať, že šifrovaciu orientačnú hru naplánujeme tak, že pri nej bude nutné prebehnúť cez vysokú trávu na lúke. Mnohým účastníkom to príde úplne jednoduché a absolvujú to „ľavou zadnou“, no jednou z účastníčok bude dievča, ktoré má strach z hadov. Pre ňu bude táto situácia veľmi nepríjemná, ba z jej pohľadu až život ohrozujúca a môže u nej nastať neočakávaná reakcia – šok, psychické zrútenie a podobne, pri ktorom si môže spôsobiť úraz, keď si v nekontrolovateľnej situácii podvrtne členok. Všetkým týmto situáciám sa dá predísť starostlivou prípravou a aktivity naplánovať tak, aby sa účastníci pohybovali v zóne rastu, čo prinesie radosť im aj nám.

V prípadoch, keď sa ľudia nachádzajú mimo svojej zóny komfortu, sa totižto do ich myslenia a konania zapájajú emócie. A to musíme využiť! Emócie sú našim najlepším pomocníkom, s pomocou ktorých sa môžeme najviac naučiť. Poznáme 6 základných druhov emócií: hnev, znechutenie, strach, šťastie, smútok a prekvapenie. Niektoré vnímame ako pozitívne, iné ako negatívne. Podobne je to aj so zážitkovými programami – nejde v nich len o pozitívne a príjemné zážitky, práve naopak, často sa používa spojenie, že zážitok nemusí byť pozitívny – musí byť však silný! Silný emočne, aby dokázal niečo zmeniť – vtedy vzniká trvalý odtlačok a skúsenosť sa zafixuje do pamäti. Takúto skúsenosť má viacero z nás z detstva, keď nás mama varovala, aby sme sa nedotýkali horúcej platne. U mnohých to však nepomohlo a viedlo k boľavému zážitku, no táto skúsenosť nás vystríhala pred podobnými pokusmi v budúcnosti. V emóciách cítime, že prekračujeme svoju hranicu komfortu a vtedy získavame najviac – vtedy je zážitok autentický, osobný, náš. Poznanie rozdielov medzi „pozitívnymi“ a „negatívnymi“ zážitkami je dôležité pri plánovaní programov a od stanovenia našich cieľov záleží rozhodnutie, ktorým smerom sa vyberieme – či sa s ľuďmi chceme len zabávať (napr. rôzne hry s deťmi a pod.) alebo im chceme dať aj niečo viac (napríklad v teambuildingovom programe, v ktorom je práve na programe riešenie konfliktov).

Pri zážitkových programoch môžeme zažiť aj iný druh pocitu, ktorý je veľmi príjemný – ten, kto nejaký zážitkový program absolvoval, potvrdí, že to, čo prežíval, bolo vnútorne naplňujúce, zábavné, plné emócií, čas vtedy bežal úplne inak, človek nevnímal svoje okolie ani ľudí „mimo diania“ – ako by si „fičal na vlastnej vlne“. Vtedy zažívame takzvaný „flow“ – optimálne prežívanie – a sme úplne zaujatý tým, čo robíme – a vtedy sa tiež učíme veľmi efektívne, všetko nám ide akoby od ruky. V zážitkových programoch takéto situácie často zažívajú nielen jednotlivci, ale celé skupiny, ktorých nejaký spoločný zážitok spája. Táto situácia môže nastať pri spoločnom „energizery“, ktorí nás úplne ovládol a opantal a kde sme našim emóciám dali voľný priebeh a nechali sa nimi uniesť, môže nastať tiež napríklad pri Nordic walkingu, keď po tom, čo sme zvládli jeho základy, sa už iba necháme unášať novou aktivitou a meniacou sa krajinkou.

Tieto stavy ľuďom najmä v dnešnej dobe veľmi chýbajú a ich nedostatok sa snažia vykompenzovať rôznymi negatívnymi situáciami – neprimerané správanie, drogy, alkohol a pod. Aj podobné situácie je zážitková pedagogika schopná riešiť a ponúka rôzne alternatívy, ako chýbajúce emócie do života vrátiť. Skvelým spôsobom ako v skupine navodiť flow môže byť napríklad jóga smiechu.

Poslednou fázou celého procesu, ktorý nasleduje po absolvovaní aktivity, je slovný rozbor, v ktorom vlastnými slovami pomenujeme to, čo sme zažili. Reflexia je najdôležitejšou časťou procesu zážitkového učenia. Ako sme už povedali – bez nej to jednoducho nejde. Účastník musí dostať príležitosť vrátiť sa k prežitému, popísať získané zážitky, ujasniť si proces, ktorý prebiehal, hľadať možnosti uplatnenia toho, ako získané skúsenosti využije. Tento proces tiež nemôže byť len taký hocijaký, musí byť riadený. Otázky musia smerovať k aktivite, jej procesu, procesom v skupine a ich vyústeniu, z ktorých by si mali účastníci zobrať praktické ponaučenia – skúsenosti. Tento proces sa nazýva facilitácia a  jej úspešnosť závisí od človeka, ktorý ju vedie. Pri nej je dôležité to, že sa účastníkom nepodávajú hotové informácie a návody (ako na začiatku hodiny fyziky, keď sa začínalo hotovou informáciou o tom, čo je to priamočiary pohyb), ale práve naopak – správne kladenými otázkami ich vedieme k tomu, aby k riešeniu došli sami (ako otázky učiteľa po návrate žiakov do triedy).

Zhruba takto v stručnosti vyzerajú základné princípy zážitkovej pedagogiky a procesy, ktoré počas zážitkových programov prebiehajú. Avšak na to, aby sme zážitkové programy mohli využívať v našich programoch, musíme ešte poznať jej základné rozdelenie, jej 2 východiskové možnosti pôsobenia.

Zážitkovú pedagogiku chápeme ako:

- výchovu zážitkom a

- výchovu k prežívaniu.

Prakticky to vyzerá nasledovne:

- výchova zážitkom – podobne ako učiteľ na hodine fyziky – vytvárame cielený zámerný „odtlačok“ – zážitok, ktorý si účastníci prežijú na vlastnej koži, a pomocou ktorého získajú praktickú skúsenosť. Presne ako celý priebeh ich hodiny – cielene, mimo zóny komfortu, s využitím emócií, riadeným rozborom a pretvorením do skúsenosti.

- výchova k prežívaniu – jej výstupom je zmena postoja – úprava hodnotového rebríčka, návrat k zabudnutým zmysluplným postojom alebo činnostiam, naučenie sa nových a pod. Príkladom môže byť projekt niekoľkodňového putovania zimnou prírodou, ktorý svojim špecifickým prostredím a pripravenými aktivitami tento efekt môže dosiahnuť. Nejde v ňom o prežitie, „survival“ a získanie technických zručností, ale práve o rozvoj osobnosti – intenzívne a skutočné prežívanie života, radosť z každodenných maličkostí, pravé hodnoty.

Tieto 2 oblasti tvoria základné rozdelenie zážitkovej pedagogiky. Sem sa môžeme pri príprave našich programov a eventov uberať. Prvý z nich dokáže zvládnuť každý vyškolený animátor a do tejto podoby sa dajú upraviť rôzne aktivity – treba len zachovať popísaný postup. Druhý je už vyšším levelom, podobne ako sme popisovali pri outdoore, a vstupenkou doň je dokonalé zvládnutie prvej oblasti. Vyžaduje si dlhodobejšie skúsenosti, aj to, aby si človek podobnými projektmi v role účastníka sám prešiel. Je tu už potrebný väčší tím ľudí, ich zohratosť, poznanie širších súvislostí problematiky, v niektorých prípadoch aj aplikácia psychologických metód či samotná účasť psychológa. Takýmto projektom sa venujú „špecializované“ organizácie a prípravu takýchto aktivít je vhodnejšie prenechať im. Ide napríklad o spomínané kurzy v zimnej prírode, ďalej kurzy zmeny životného štýlu zážitkom, rôzne adaptačné kurzy v zatvorených skupinách, skutočné teambuildingové aktivity zamerané na rozvoj pracovných kolektívov a pod.

Poznanie týchto rozdielov a zjednodušenej teórie je v práci animátora veľmi dôležité, a to z dôvodu toho, aby vedel naplánovať, pripraviť a zrealizovať také aktivity, ktoré u účastníkov prinesú požadovaný efekt. Pri obidvoch typoch aktivít však platí, že s ľuďmi môžeme robiť iba to, čo sme si sami zažili.

Outdoorové programy založené na zážitkových metódach ponúkajú ideálnu príležitosť ako rozšíriť, no najmä skvalitniť portfólio možností aktivít hotela o priestory za jeho bránami – v outdoore, ktorý bol doteraz akousi Pandorinou skrinkou animácie, ktorú sa táto kniha snaží otvoriť. Jej uplatnenie však zaručene prinesie iba pozitívne výsledky.

Historické východiská outdoorových foriem

Je známym faktom, že viac ako 90% času, ktorý ako ľudia na tejto planéte existujeme, sme žili ako súčasť prírody – ako lovci a zberači. Bola to dostatočne dlhá doba na to, aby ovplyvnila naše gény. Pre prvých ľudí bola príroda a kultúra jednou zložkou: neexistoval rozdiel medzi svetom ľudí a svetom prírody. Zhruba pred 10 000 rokmi sa však odohrala jedna z najvážnejších zmien našej histórie – ľudia sa začali usádzať a kultivovať zem. Vtedy sa príroda v chápaní človeka rozdelila – na dobrú a zlú. Dobrou sa stala tá, kde sa obrábala zem a chovali zvieratá, zlou naopak tá zrazu neznáma, ohrozujúca, nekontrolovateľná divočina, ktorá už nebola jeho pevnou súčasťou.

V pomalom historickom vývoji sa ľudstvo postupne prepracovalo až k modernej spoločnosti a v našej snahe za pohodlím sme nakoniec uspeli až tak, že v súčasnosti už svoje životy žijeme od prírody oddelene – vytvorila sa medzi nami jasná hranica. Táto situácia však ovplyvnila naše celkové blaho. Na jednej strane dokážeme liečiť kedysi neliečiteľné choroby, na druhej strane rastú naše zdravotné problémy – ich hlavným dôvodom je, že sa hýbeme príliš málo a jeme príliš veľa. Najväčšia hrozba je však spojená so stresom, spoločenským odlúčením a stratou zmyslu života. Zdá sa, že zrýchlený vývoj techniky a spoločnosti sú oveľa rýchlejšie ako možné zmeny ľudskej mysle a duše. To by mohlo viesť nielen k úplnej strate spojenia s prírodou, ale taktiež s vlastnou kultúrou a históriou, čo by, mierne filozoficky povedané, mohlo nechať ľudstvo v existenčnej prázdnote.

Ako z týchto súvislostí môžeme vidieť, odlúčenie človeka od prírody je dlhodobý proces. Jeho nepriaznivé a neblahé vplyvy však počas našej histórie neostali bez odozvy a pozorovalo ich mnoho ľudí, ktorí sa na ne snažili rôznymi spôsobmi upozorňovať a reagovať. Toto nebezpečenstvo postrehli myslitelia, učitelia i lekári už v renesancii, kde sa začal prejavovať obnovený záujem o skúmanie a využívanie prírodného prostredia v čase voľna na rozvoj a obnovu telesných a duševných síl. Snahy o návrat k prírode pretrvávali aj naďalej a aktívny pohyb propagovali mnohé významné osobnosti svojej doby. Dôležitým zástancom bol napríklad Ján Amos Komenský, ktorý veril, že dieťa sa najlepšie učí prostredníctvom svojich zmyslov, a samozrejme, kde inde, ak nie v prírode? Ďalšími dôležitými stúpencami výchovy v prírode boli filozof John Locke, filantrop Bernard Basedow, reformátor Heinrich Pestalozzi či spisovatelia George Gordon Byron i Jean Jacques Rousseau. Moderné základy aktivít v prírode ako ich poznáme v dnešnej podobe boli položené na začiatku 20. storočia, kedy Ernest Thompson Seton založil zálesácke hnutie Woodcraft v USA a Robert Baden Powell skautské hnutie vo Veľkej Británii. Pri týchto 2 menách môžeme hľadať základy súčasného chápania výchovy a vzdelávania v prírode. Aj keby sa teda outdoorové vzdelávanie mohlo považovať za relatívne nový druh učenia, z tohto popisu možno vidieť, že má svoju dlhú a bohatú históriu, z ktorej môže čerpať.

Podobne je na tom aj zážitkové vzdelávanie. Aj to má za sebou dlhodobejší vývoj. – Kde teda môžeme hľadať jeho začiatky? S miernym nadsadením by sa dalo povedať, že zážitkové učenie je staré ako ľudstvo samo a  je to základný spôsob učenia sa – učením sa na vlastnej koži, pomocou ktorého sa človek snažil prežiť od svojho vzniku. Viažuc sa ku konkrétnej historickej osobnosti by sme ho mohli vystopovať už v dobách veľkého čínskeho filozofa Konfucia a jeho výroku „Povedz mi a ja zabudnem. Ukáž mi a ja si možno zapamätám. Nechaj ma vyskúšať si to a ja pochopím“. Zážitkové učenie teda nebolo ani vynájdené alebo vymyslené, práve naopak, len sme naň akosi zabudli a teraz sa k nemu prirodzene vraciame späť. A kedy sa tento návrat začal? Keďže táto oblasť je nevyhnutné spojená s prírodou, aj novodobé korene vzdelávania a pedagogiky využívajúcej zážitok sa spájajú s menami ako J. A. Komenský či J. J. Rousseau, pre ktorých bolo učenie hrou. Moderné základy zážitkovej pedagogiky v jej dnešnej podobe položil začiatkom 20. storočia americký filozof John Dewey, ktorý ako prvý prišiel s teóriou cyklu učenia, kde zdôrazňoval zážitok ako základný činiteľ pri vzdelávaní. Vo svete následne môžeme nájsť niekoľko základných konceptov zážitkového vzdelávania – najčastejšie hovoríme o nemeckej, britskej, americkej, severskej a českej línii, ktoré sa od seba vzájomne odlišujú. V súčasnosti sa tieto najvýznamnejšie prúdy spájajú pod značkou Outward Bound, ktorá je vedúcou organizáciou v oblasti výchovy zážitkom vo svete. Základy tejto organizácie položil počas druhej svetovej vojny Kurt Hahn, pôvodom nemecký pedagóg a politik. Existuje dodnes, rozvíja sa a svoju činnosť realizuje v mnohých krajinách sveta.

Outdoor v súčasnosti

Outdoor je v súčasnosti na vzostupe. Tak ako v minulosti, aj v dnešnej dobe hľadajú ľudia niečo iné, nové, niečo, čo tu ešte nebolo, s čím sa ešte generácia pred nimi nestretla a mnoho podobných stimulov im ponúka práve príroda. Objavujú sa zatiaľ nepoznané druhy športov a tie známejšie sa upravujú do nových podôb. Je to zjavné najmä v oblasti „extrémnych“ či „adrenalínových“ športov, kde môžeme natrafiť na videá z basejumpingu, ktorého „základný model“ voľného pádu je už nedostačujúci a jeho upgrade v podobe použitia špeciálne upravenej kombinézy – „wingsuit-u“, umožňuje úplne iné možnosti a pocity pri „lietaní“. Kiteboarding a využívanie vetrom poháňaného šarkana už nie je len doménou vody, ale presúva sa tiež na sneh a ďalšie povrchy. Ďalší relatívne nový šport – slackline sa už po tak krátkej dobe mení na highline či longline a ťahá sa do omnoho väčších výšok a dĺžok a neporovnateľne komplikovanejších a exponovanejších terénov. Rozvíjajú sa aj športové disciplíny, ktoré boli ešte aj v našich zemepisných šírkach prednedávnom považované za skôr netradičné a dnes sú už úplne bežné. Ako napríklad skialpinizmus, ktorý bol pred 10 rokmi ešte „v plienkach“, no dnes čoraz viac ľudí siaha práve k tomuto športu (a samozrejme mnohí k jeho zimnej obdobe – snowboardu, kde si pri výstupe pomáhajú snežnicami alebo split-boardom – doskou rozdelenou na 2 polovice, ktoré fungujú pri výstupe ako lyže a pri zjazde sa opäť spoja do snowboardu). Tieto trendy budú v budúcnosti určite pokračovať, a to predovšetkým zapájaním nových technologických noviniek do týchto aktivít (čím sa možno človeku už čoskoro splní sen o lietaní, čo by určite nebolo až takým prekvapením a dožiť sa toho môže už dnešná mladá generácia).

Nemusíme však chodiť len do najväčších extrémov. Je známych omnoho viac faktorov, ktoré podporujú rozvoj outdoorových aktivít a návrat k prírode. Neodvratne sa zvyšuje početnosť populácie, ktorá sa koncentruje hlavne v mestách. Predlžuje sa priemerná dĺžka života a celkovo ľudstvo starne. Pomaly sa ustupuje od 40- i viachodinového pracovného času, čo v minulosti nebolo možné a tým narastá množstvo voľného času. Finančná dostupnosť jednotlivých aktivít ako aj dovoleniek v porovnaní s minulosťou nie je až taká zlá...

Napriek tomu však trpíme pasivitou, málo sa hýbeme a zhoršuje sa náš zdravotný stav. Nemenej dôležitým poznatkom je aj to, že viac ako tretina obyvateľov v Európe nevycestuje ani raz do roka za hranice svojej krajiny. Nutnosť ponuky kvalitných voľnočasových aktivít sa práve preto mnohonásobne zvyšuje. A to je výzva najmä pre oblasť domáceho slovenského cestovného ruchu, v ktorom zohráva dôležitú úlohu outdoor – pripraviť pre ľudí zaujímavé a dostupné produkty, aby investovali prostriedky do seba a aktívne a zmysluplne trávili svoj voľný čas a nie ho len konzumne a komerčne prežívali. Situácia je dosť zrejmá – kto ponúkne takéto služby, bude prosperovať. Je potrebné mať len správne nastavené uši a včas a citlivo vnímať meniace sa podmienky. Viacero praktických príkladov, ako to možno zrealizovať, možno nájsť v nasledujúcich riadkoch.

S čistým svedomím môžeme povedať, že Slovensko je outdoorovou veľmocou. Vysoké hory, rozľahlé lesy či vodné nádrže v kombinácii s jedinečným termálnymi bohatstvom, kultúrnymi pamiatkami a kulinárskymi špecialitami sú priam stvorené na obrovské množstvo outdoorových i doplnkových aktivít. Bohužiaľ, napriek viditeľnému životu do konca 80. rokov minulého storočia upadla táto oblasť neskôr ako Šípková Ruženka do sladkého spánku a čaká na svojho princa. Ním by mohli byť práve kvalitné služby spojené s profesionálnou outdoorovou animáciou a už čoskoro očakávame v tejto oblasti veľký boom.

Väčšina ubytovacích zariadení je už v dnešnej dobe vybudovaná a zrekonštruovaná, podmienky ubytovania a stravovania sú na štandardnej úrovni, pribúdajú doplnkové služby a nové atrakcie. No spoliehanie sa len na materiálne vybavenie a nové technické vymoženosti nestačí. Tie si po čase vyskúša takmer každý, okukajú sa, ich čaro vyprchá. Tu sa naskytá otázka – a čo ďalej? Manažéri stredísk cestovného ruchu si začínajú uvedomovať, že len kvalitnými sprievodnými programami môžu hostí prilákať a udržať v svojich priestoroch. Je potrebné reagovať na potreby oveľa širšieho, ale v mnohom vyhraneného spektra ľudí, od detí, mládeže, cez dospelých až po seniorov, navyše z rôznych spoločenských, kultúrnych i materiálnych pomerov. Do nášho každodenného života sa navyše zapájajú nové technológie a aj s nimi sa bude potrebné naučiť pracovať, o to viac v outdoore. Ľuďom len tak ľahko nevysvetlíme, že telefóny a tablety treba odložiť a najlepšie je komunikovať osobne. Môžeme však využiť naše poznatky a aktivity pripraviť tak, že tieto technológie do nich zapojíme a v ich priebehu ich budeme postupne pomaly vypúšťať, čím im ukážeme, že aj bez nich sa dá kvalitne existovať. V tomto prípade je to veľmi jednoduché – existuje množstvo voľne dostupných aplikácií, ktoré môžeme sťahovať a úspešne využívať, či už pri spoznávaní prírody, blízkeho okolia, sledovaní vlastnej športovej činnosti a mnohých ďalších aktivitách. Jedno je však jasné – človeka nič len tak ľahko nenahradí – ani štvorkolka, ani zorbingová guľa, ani nič materiálne. Preto je dobrý animátor tou najlepšou voľbou, ktorú si môže zariadenie pre zabezpečenie svojho rozvoja zvoliť. Outdoor je dnes životný štýl – a to treba pri animáciách využiť! O správnosti tohto výberu a angažovaní outdoorového animátora vás presvedčí celá táto kniha.

Animátor outdoorových aktivít

Ako sme už uviedli na začiatku, animátori voľného času majú rôzne špecializácie – Kids entertaining, Sport entertaining, Show entertaining, All-round entertaining, no čoraz viac sa v tejto oblasti objavujú netradičné animácie.

Jedným z najnovších trendov, ktoré môžeme v cestovnom ruchu pozorovať, je outdoorová animácia. Pri nej sa všetky aktivity odohrávajú na čerstvom vzduchu, v priestore mimo budovu. Outdoorový animátor je špeciálne vyškoleným zamestnancom, ktorý pozná a realizuje svoje aktivity s využitím vonkajších terénych prekážok v lone prírody. Samozrejme, veľké množstvo hier, ktoré sa realizujú vo vnútornej, indoorovej animácii, tiež možno efektívne využiť na lúke či pri mori a na pláži, ale niektoré animácie si vyžadujú špecifický otvorený priestor, a preto osobitný priestor venujeme inšpiratívnym programom v kapitole o outdoorových animáciách v praxi.

Školenie animátora outdoorových aktivít

Keď si pod animátorom voľného času väčšina ľudí predstaví mladého a opáleného človeka pracujúceho niekde pri mori, ktorý celý deň športuje, tancuje a robí rôzne predstavenia, aký obraz si asi človek vytvorí pri predstave outdoorového animátora? Mal by to byť skôr šľachovitý a vypracovaný typ outdoorového „extrémistu“, ktorého hlavnou doménou sú nebezpečné športy, dobrodružstvo a objavovanie nepoznaného? Či skôr naturálne ladený človek, ktorý sa usiluje o súlad a životnú harmóniu s prírodou a „ani kvetinku by neodtrhol“? Aj keď pravidelné športovanie, snahu po dobrodružstve i po maximálnom ochraňovaní prírody by mal mať v sebe každý outdoorový animátor, jeho črty sa nemusia vôbec pohybovať na hraniciach týchto výrazne odlišných pólov. Musí však mať mnoho dôležitých vedomostí a ovládať nemalé množstvo zručností, aby sa mohol stať kvalitným profesionálom a, inšpirujúc sa známym filmom, priblížil sa k úrovni „Outdoor-mátora“, majstra v outdoorovej oblasti. Dôvod je zrejmý: už samotná práca animátora voľného času je ťažká a nemôže ju robiť každý. Svoje aktivity však po väčšine vykonáva v relatívne bezpečných, stabilných podmienkach. Aj outdoorový animátor musí ovládať mnohé prvky klasickej animácie, no jeho aktivity sú navyše rozšírené do značne odlišného prostredia, do prírody, kde môže naraziť na množstvo nestabilným faktorov, s ktorými sa musí vysporiadať.

V tejto kapitole ukazujeme názorný príklad školenia animátora outdoorových aktivít. Pri jeho vytváraní sme vychádzali z aktuálnych potrieb, ktoré sú v súčasnej dobe na aktivity v prírode kladené, aby sme mohli pripraviť človeka, ktorý bude zaujímavým hráčom na pracovnom trhu a svojimi aktivitami podporí konkurencieschopnosť zariadení cestovného ruchu, ktoré budú chcieť jeho služby využiť. Hneď na začiatku ale opäť zdôrazňujeme, že tieto aktivity sa vykonávajú v špecifickom prostredí a preto musí animátor dostatočne zvážiť svoje schopnosti a púšťať sa iba do vecí a programov, ktoré je schopný zvládnuť. Počas školenia nadobudne veľké množstvo vedomostí a praktických skúseností s rôznymi aktivitami. Ak chce však byť úspešný dlhodobo, je nutné, aby sa aj naďalej neustále vzdelával a získaval ďalšie odborné kvalifikácie, ktoré sú pri jeho práci nevyhnutné, a ktoré toto školenie nepokrýva – či už z lezenia, stavby vysokých lanových dráh, Nordic walkingu a mnohých ďalších špecializovaných technických oblastí. Ďalšou veľmi zaujímavou a v outdoore veľmi vítanou zručnosťou je aj hra na gitaru, ktorú sa, samozrejme, počas školenia nie je možné naučiť. Je však nesmiernou výhodou outdoorového animátora, ak túto dnes už nie veľmi rozšírenú zručnosť ovláda. Pri tejto práci znamená obrovské plus a dá sa ňou vytvoriť nezabudnuteľná atmosféra. Samozrejme, neznamená to, že bez tejto zručnosti si nenájde uplatnenie, bude však vďaka nej výrazne vpredu.

Už v dohľadnej dobe sa ukáže, že mať nie dobrého, ale vynikajúceho outdoorového animátora je pre hotel takmer nezaplatiteľné. Takýto človek dokáže naplniť potreby hostí, ponúknuť im zaujímavé aktivity, možno v nich aj niečo zmeniť. Efektom týchto pozitívnych skúseností bude, že ich očarení návštevníci budú šíriť ďalej a k overeným miestam sa budú omnoho pravdepodobnejšie vracať. A keďže je príroda najväčšou telocvičňou, outdoor im bude vždy môcť ponúknuť niečo nové. Hotel, ktorý bude mať vo svojich radoch outdoorového animátora, totižto bude mať čo ponúknuť komukoľvek.

Východiská a ciele školenia animátora outdoorových aktivít

Po skúsenostiach s rôznymi typmi firemných akcií a eventov, cestovaní a turistike v zahraničí i do rôznych kútov Slovenska, sme dospeli k záveru, že práve takýto typ človeka v oblasti cestovného ruchu chýba. Zrekonštruované hotely a ich krásne upravené okolia vedia ponúknuť väčšinou stacionárne zábavky. Veľkým boomom v poslednej dobe sú napríklad detské skákacie trampolíny, ktoré má takmer každé zariadenie. Väčšina má taktiež rôzne preliezačky, šmýkačky, hrady a podobne – uznávame skvelú marketingovú robotu firiem, ktoré ich vyrábajú. Zaujať však dokážu veľmi úzku skupinu, deti do zhruba 6-10 rokov, no čo ďalej? Čo s ostatnými ľuďmi naokolo? Tu sa naskytá priestor práve pre outdoorového animátora. Jeho úlohou je „vytiahnuť“ to najlepšie z prostredia, v ktorom pracuje a pripraviť skvelé outdoorové i indoorové programy, v dobrom i zlom počasí.

Aby však nebol outdoor animátor len nejakým neurčitým a neukotveným pojmom, bol pre neho vyrobený kompetenčný profil, teda precízne vypracované požiadavky na vedomosti a zručnosti, ktoré by mal ovládať. Vyškolený outdoor animátor by mal vyzerať nasledovne:

- Má základné vedomosti a zručnosti z oblasti teórie outdoorových aktivít, ich delenia a vývoja ich najaktuálnejších trendov a z týchto možností vie primerane vybrať vhodné prostriedky na dosiahnutie požadovaných cieľov.

- Disponuje základnými vedomosťami z oblasti neformálneho vzdelávania a zážitkovej pedagogiky, ktoré vie primerane aplikovať do aktivít, v ktorých realizuje svoju animátorskú činnosť.

- Ovláda základné odborno-technické zručnosti potrebné pri realizácii outdoorových aktivít a rešpektuje pri nich zákonitosti prírodného prostredia, environmentálnej výchovy a ochrany životného prostredia.

- Dokáže adekvátne vyhodnotiť podmienky okolia lokality, v ktorej sa bude realizovať animačný program a vyťažiť maximum z jeho prírodného i vnútorného potenciálu pre dosiahnutie požadovaného cieľa.

- Dokáže primerane analyzovať očakávania vyplývajúce so zadanej úlohy a na ich základe s využitím vlastných kreatívnych schopností pripraviť vhodný program.

- Rozumie prostriedkom pozitívnej i negatívnej motivácie a sebamotivácie a tieto poznatky využíva pri vytváraní motivujúceho prostredia.

- Dokáže tímovo pracovať, podporovať spoluprácu aj súťaživosť v tíme, dokáže viesť vlastný tím ľudí, na ktorý v prípade potreby primerane deleguje jednotlivé požiadavky a čiastkové úlohy.

- Rozumie efektívnej verbálnej a neverbálnej komunikácii, vie zrozumiteľne formulovať svoje vlastné názory a podať potrebné inštrukcie a tieto prostriedky náležite využíva v kontakte so svojím prostredím.

- Pozná a vie aplikovať vhodné prezentačné techniky podľa potrieb a úrovne skupiny, využíva vhodné informačné a komunikačné technológie.

- Dokáže adekvátne využívať reflexívne a sebareflexívne techniky a na ich základe primerane upravuje aktivity vzhľadom k dosiahnutiu stanoveného cieľa.

- Pozná základné princípy a zákonitosti skupinovej dynamiky, psychologických procesov, ktoré v nej prebiehajú a možnosti jej ovplyvňovania a správnym riadením a včasnou intervenciou dokáže riešiť prípadné vzniknuté konflikty.

- Pozná vekové a vývinové špecifiká skupín, s ktorými pracuje a na ich základe vhodne upravuje svoje aktivity.

- Uvedomuje si špecifiká rozličných kultúr a subkultúr a vie ako sa vyhnúť vzniku stereotypov a predsudkov.

- Dokáže samostatne naplánovať, zrealizovať a vyhodnotiť blok voľnočasových, vzdelávacích a kultúrno-spoločenských aktivít.

- Pozná zásady bezpečnosti a aktívne využíva metódy risk manažmentu v snahe minimalizovať nebezpečenstvo, či už vo fyzickej alebo psychickej rovine. Ovláda základy prvej pomoci.

- Uvedomuje si dôležitosť poznať základné vnútorné pravidlá a normy svojho zamestnávateľa ako aj dôležitosť konať v rámci pracovných aktivít v súlade s jeho filozofiou a firemnou kultúrou.

Názorný plán školenia

Absolvovaním školenia animátora outdoorových aktivít by mal vzniknúť kvalitný odborník – outdoorový animátor, ktorý bude schopný samostatnej a kreatívnej práce. Aby sme dokázali pokryť tak komplexnú problematiku, akou animácie v prírode bezo sporu sú, rozdelili sme ho do troch na seba nadväzujúcich blokov – modulov. Sú nimi Základné animátorské zručnosti, ďalej Hra ako prostriedok rozvoja osobnosti v animátorských aktivitách a posledným modulom sú Odborno-technické vedomosti a zručnosti animátora. Celý komplex vzdelávania je navrhnutý ako tri víkendové školenia. Najvážnejšou a najdôležitejšou snahou pri tvorbe i realizácii školenia je, aby bolo všetko maximálne praktické, striedajú sa preto rôzne metódy a dôraz sa kladie na to, aby si budúci outdoor animátori všetko sami vyskúšali a zažili na vlastnej koži.

Modul 1: Základné animátorské zručnosti

Názov aktivity

Popis

Teoretické východiská outdoorových aktivít

Delenie outdoorových aktivít, ich dopad na rozvoj pohybových schopností zdravia a aktívne trávenie voľného času

Turistika, pohybové a pobytové aktivity v prírode

História a vývoj turistiky. Základné zložky turistiky. Základná organizácia pri realizácii turistickej činnosti – výletu, vychádzky, túry

Programové oblasti v zážitkovej pedagogike

Prezentácia rozsiahlych programových oblastí, ktoré zážitková pedagogika vo svojich programoch využíva

Fenomén hry – história, filozofia, delenie hier

Historické a filozofické pozadie hry. Členenie hier. Spôsob ich výberu vzhľadom k výchovnému cieľu

Vstup do animátorských zručností – základy lektorskej činnosti

Uvedenie do problematiky základných animátorských zručností s dôrazom na rozvoj lektorských schopností

Rozvoj komunikačných zručností

Základné princípy komunikácie, jej základné členenie. Praktické aktivity na nácvik a odskúšanie

Prezentačné zručnosti

Príprava, štruktúrovanie a realizácia prezentácie. Základné pomôcky slúžiace k efektívnej prezentácii

Organizačné zručnosti pri príprave programov

Oboznámenie s organizačnými schopnosťami pri príprave a realizácii animačných programov. Základná legislatíva a zákony

Motivácia v zážitkových programoch

Základné prostriedky motivácie v zážitkových vzdelávacích programoch

Rozvoj kreativity, tvorivosti, umeleckých oblastí

Praktické ukážky rozvoja tvorivosti cez výtvarné, hudobné a ďalšie prostriedky, metódy a postupy

Stress management

Teória stress managementu, zvládanie trémy a stresových situácií. Riešenie krízových situácií (úraz alebo poškodenie zdravia, organizačne problémy a pod.)

Analýza potrieb cieľovej skupiny

Najčastejšie používané prostriedky analýzy situácie a potrieb cieľových skupín

Špecifiká rôznych vekových skupín

Špecifické potreby a charakteristické vlastnosti jednotlivých vekových kategórií

Príprava animátorského projektu

Aplikácia nadobudnutých vedomostí a zručností a príprava vlastného animačného programu

Modul 2: Hra ako prostriedok rozvoja osobnosti v animátorských aktivitách

Názov aktivity

Popis

Teoretické východiská fenoménu hry (história, filozofia, delenie hier)

Základné charakteristiky hry. Členenie z pohľadu vhodnosti, primeranosti, vývinových špecifík. Spôsob výberu vzhľadom k výchovnému cieľu

Pedagogicko-psychologické východiská zážitkového vzdelávania

Zážitková pedagogika ako veda na pomedzí rôznych disciplín (pedagogika, psychológia, sociológia) a výchovy v prírode

Motivácia v zážitkových rozvojových programoch

Motivácia, druhy motivácie, princípy pozitívnej a negatívnej motivácie. Prostriedky motivácie v zážitkových rozvojových programoch

Dramaturgia, cieľovanie zážitkových rozvojových programov

Cieľovanie programov ako základný predpoklad úspešného programu. Špecifiká rôznych cieľových skupín. Základné princípy dramaturgie

Metodika zážitkového vzdelávania. Modely skúsenostného učenia

Metódy, ktoré vo svojich projektoch používa zážitková pedagogika. Poznatky z princípov skúsenostných modelov učenia

Teória spätnej väzby

Spätná väzba ako hlavný rozdiel medzi rekreačným a výchovným využitím hier. 5 stupňov spätnej väzby, typy a prostriedky spätnej väzby.

Tímová spolupráca

Metódy teambuildingu ako základnej metódy práce s kolektívom. Postupy spolupráce, rozdelenie rol pri práci v kolektíve

Špecifiká hier vzhľadom k prírodného prostredia

Nároky z pohľadu organizácie a bezpečnosti aktivít v prírode. Nebezpečenstvo pri pobyte v prírodnom prostredí. Správanie sa v prírodnom prostredí, primeranosť aktivít z pohľadu telesnej zdatnosti

Príprava animátorského projektu

Aplikácia nadobudnutých vedomostí a zručností a príprava vlastného animačného programu

Modul 3: Odborno-technické vedomosti a zručnosti animátora

Názov aktivity

Popis

Členenie outdoorových aktivít – aktivít v prírode

Rozdelenie outdoorových aktivít, ich dopad na rozvoj pohybových schopnosti, zdravia a aktívne trávenie voľného času

Turistika, pohybové a pobytové

aktivity v prírode

Turistické pohybové a pobytové aktivity v prírode. Základné zložky turistiky - pohybová, odborno-technická a kultúrno-poznávacia

Odborno-technické zručnosti pri realizácii outdoorových aktivít

Základný prehľad o materiáloch (výstroj a vybavenie k činnostiam) a zručnostiach (oheň, varenie, stanovanie, uzly) pri aktivitách v prírode

Orientácia v prírodnom prostredí, orientačné hry a aktivity

Práca s mapou, typy máp, odhad vzdialenosti, pohyb v teréne podľa mapy, značenie chodníkov. Hry na rozvoj orientačných schopnosti

Vedenie skupiny, risk manažment

Predpoklady vedenia skupiny. Predpoklady animátora pri vedení aktivít a skupín v prírode

Manažment organizácie programov

Plánovanie a príprava aktivít. Priebeh realizácie a metódy vyhodnocovania aktivít. Základná legislatíva a zákony o outdoore

Nebezpečenstvo a riziko pri činnostiach v prírodnom prostredí

Riziko pri pobyte v prírode. Objektívne (počasie, búrka, vietor, hmla, náročnosť terénu, tma, zvieratá) a subjektívne príčiny nebezpečenstva (zlé vybavenie, precenenie schopnosti a pod.)

Zdravotné pôsobenie, prvá pomoc a stress management

Zdravotné pôsobenie v prírode v nadväznosti na nebezpečenstvo na horách, riešenie situácií pri vzniku úrazu. Prvá pomoc zážitkom

Programové oblasti a dramaturgia programov zážitkovej pedagogiky

Rozsiahlosť programových oblasti zážitkovej pedagogiky, ktoré možno v outdoorových a zážitkových programoch využívať

Príprava animátorského projektu

Aplikácia nadobudnutých vedomostí a zručností a príprava vlastného animačného programu

Organizácie ponúkajúce outdoorové školenia v Európe

Ak chceme získať prehľad možností outdoorového vzdelávania v Európe, musíme sa na chvíľu opäť vrátiť k historickým východiskám outdooru a zážitkového vzdelávania. Postupne sa totižto zo základných prúdov celosvetovo vyvinulo značné množstvo outdoorových línií, z ktorých významná časť má svoj pôvod v Európe. Od nich sa odvíjajú možnosti, uplatnenie, popularita a formy, ktoré jednotlivé krajiny využívajú a tie sa aj napriek tomuto relatívne malému priestoru v mnohom líšia. Svoje vlastné smerovanie preferujú v anglicky, nemecky i francúzsky hovoriacich krajinách, vzájomne sa odlišujú jednotlivé škandinávske krajiny, rozdiely by sme našli i medzi Slovenskom, Českom a Poľskom. Podobne by tomu bolo i vo zvyšných európskych krajinách.

A tak ako sú rozdielne tieto krajiny, ponúkajú aj rôzne možnosti vzdelávania a získania kvalifikácií a certifikátov v outdoore. Táto oblasť je taká rozsiahla, že by na ňu bola potrebná osobitná kniha. Národných, medzinárodných i miestnych a regionálne pôsobiacich organizácií ponúkajúcich rôzne typy outdoorových školení na rôznej úrovni a v rôznej kvalite je mnoho. Spomenieme preto len European Institute of Outdoor Adventure Education and Experiential Learning (Európsky inštitút dobrodružného outdoorového vzdelávania a zážitkového učenia), ktorá združuje najvýznamnejšie organizácie rozvíjajúce koncepty outdoorového vzdelávania a zážitkovej pedagogiky v Európe. Od nej sa možno odraziť a urobiť si vlastný prehľad o tejto oblasti a možnostiach, ktoré ponúka.

Ponuky práce pre animátorov

Takmer každý absolvent všetkych typov našich školení túži po ponuke zamestnania bezprostredne po získaní vysnívaného certifikátu. Naša filozofia spočíva v tom, aby okrem najvyššej kvality tréningu získali naši animátori prácu, navyše bezplatne – čo vôbec na trhu nie je bežné. Pred tým, ako vám prezradíme, na čo sa zamerať, rozhodne odporúčame začať svoje dobrodružstvo školením. Je veľmi praktické a ukazuje, v čom skutočne práca animátora spočíva. Ak sa komukoľvek zdá byť ľahká a príjemná, možno budete na našich školeniach prekvapení tým, že tvrdíme pravý opak. Hovoríme na nich o jeho nevýhodách i ťažkostiach, aby sme ukázali, že zabávať sa s ľuďmi vôbec nie je také jednoduché, ako by to na prvý pohľad mohlo vyzerať. Vie to každý hotel i všetci tí, ktorí sa niekedy v role animátora ocitli.

Od doby vydania našej najúspešnejšej knihy s témou animácie voľného času (ktorá je práve v 5. vydaní a preložená do niekoľkých jazykov) uplynula už dlhšia doba a v tomto dynamickom odvetví cestovného ruchu sa veľa vecí zmenilo. Chceme preto využiť príležitosť a ponúknuť v tejto knihe aj prehľad najnovších poznatkov, ktoré sme pri našich bohatých skúsenostiach nadobudli a ktoré sú pri hľadaní práce animátora veľmi dôležité. V tejto kapitole nesústreďujeme pozornosť výlučne na outdoorových animátorov (ktorí sú zatiaľ ešte stále v menšine), ale obohatíme ju aj o animátorov voľného času.

V dnešných časoch všadeprítomného internetu prestalo byť hľadanie zamestnávateľov problémom. Koncom 90. rokov, keď sa v našej spoločnosti začínalo dobrodružstvo s animáciou, nielen že internet nebol taký rozšírený, ale ani termín „animácia voľného času“ mnohým veľa nehovoril. V tlači sa objavovali inzeráty na prácu „športového inštruktora“, „táborového vedúceho“ alebo „kultúrno-osvetového pracovníka“, ale postupom času sa začali objavovať zahraničné inzeráty hľadajúce ľudí pre prácu v hoteloch s názvom „animácia“.

Dnes stačí zadať do vyhľadávača názov „animátor voľného času“ či „animátor outdoorových aktivít“ a objavia sa organizácie, ktoré sa touto témou zaoberajú. Časť z nich budú tvoriť hotely a cestovné kancelárie, časť z nich animátorské agentúry, časť firmy zaoberajúce sa animáciou, objaviť sa tiež môžu eventové organizácie, kresťanské spolky a, samozrejme, reklamy na grafických dizajnérov a ilustrátorov.

Ak už nájdeme spoločnosť, ktorá má aktuálne ponuky práce, páči sa nám ich internetová stránka a máme pocit, že práca animátora by sa páčila nám, je dôležité venovať pozornosť niekoľkým vážnym faktorom:

a) Je pracovná ponuka bezplatná alebo je za ňu nutné platiť?

b) Zabezpečuje zamestnávateľ ubytovanie, stravovanie a poistenie?

c) Prepláca zamestnávateľ náklady spojené s dopravou na miesto?

d) Disponuje zamestnávateľ nejakými referenciami?

e) Má zamestnávateľ konkrétneho koordinátora (najlepšie s uvedeným menom a priezviskom),

ktorý sa zaoberá hľadaním a náborom animátorov?

Prečo je práve týchto päť otázok najdôležitejších? Poďme sa na to pozrieť bližšie. Po prvé, ak ako mladý hľadáš prácu, je veľmi pravdepodobné, že nemáš veľkú hotovosť. Je preto trochu proti logike, aby mladý, nezamestnaný človek zaplatil za ponuku práce 150 či dokonca 250 eur... V serióznych a poctivých firmách sa za ponuky práce neplatí. To zamestnávateľ by mal predsa platiť animátorovi a nie animátor zamestnávateľovi... Tiež je dôležité nájsť si firmu či agentúru, ktorá si už len tvojim vstúpením do dverí bude účtovať rôzne poplatky.

Dôležité je tiež to, aby ponuka práce obsahovala aj takzvaný „základný balík“, najmä pri práci v zahraničí. Aj keď je to už v dnešnej dobe samozrejmosťou, stále sa nám podarí naraziť na ponuku, v ktorej nie je ani slovo o ubytovaní či stravovaní. Skús si predstaviť, že ti zamestnávateľ z Grécka ponúka 1000 eur za mesiac za prácu animátora vo svojom hoteli. Úžasné, nie? Avšak, ak sa neskôr ukáže, že v tom nie je zabezpečené ubytovanie ani strava, môžeš celkom dobre prerobiť.

Cestovné náklady sú tiež veľmi širokou témou. Na jednej strane vystupujú zamestnávatelia, ktorí preplácajú všetky náklady na cestu (vrátane taxíka na letisko), no na druhej strane stále možno nájsť takých, ktorých tvoje náklady na cestu absolútne nezaujímajú. Väčšina zamestnávateľov sa však nachádza niekde v strede týchto dvoch pólov a vracia časť nákladov alebo prinajmenšom pomáha pri príchode a odchode z letoviska. Populárnou praxou je situácia, v ktorej si sám kupuješ jednosmernú letenku za svoje peniaze a zamestnávateľ ti ju preplatí po dorazení na miesto (to je pre neho ubezpečením toho, že určite prídeš). Často sa tiež stáva, že zamestnávatelia preplácajú cestovné náklady (a dokonca obojsmerné), ale až po skončení sezóny, teda keď naplníš – bez akýchkoľvek konfliktov a problémov – podmienky vyplývajúce zo zmluvy. Tento prístup ťa má zmobilizovať k tomu, aby si svoju zmluvu dodržiaval do posledného dňa, aby si dbal o svoj vzhľad a profesionalitu až do konca.

Referencie sú tiež dôležitým prvkom pri výbere zamestnávateľa. Zdá sa nám riskantné nadviazať spoluprácu s organizáciou, o ktorej sa nedá nič bližšie dozvedieť. Aj keď je pravda, že časy zavádzania ľudí či nebodaj ich únosov sú preč, stále z času na čas v médiách počuť o prípadoch ľudí, ktorí odišli do cudziny za peniazmi a stretli ich len samé problémy. Je preto dôležité vybrať si takého zamestnávateľa, ktorý je už na trhu minimálne niekoľko rokov, disponuje pozitívnymi referenciami či zoznamom zákazníkov, má vlastnú webovú stránka a zamestnáva konkrétnych ľudí.

Pod konkrétnymi ľuďmi máme na mysli to, aby sme boli ostražití v prípade spoločností, ktoré majú výlučne e-maily ako: sekretariat@firma.sk alebo praca@firma.sk. Poriadne si pozri, či sú na webových stránkach aj konkrétne mená a priezviská alebo sa na nich nachádza iba kontaktný formulár zamestnávateľa. Prečo je to tak dôležité? Pretože firmy, ktoré neumožňujú kontakt s reálnymi ľuďmi, odpisujú neosobne či nemajú v kontaktoch konkrétne mená, sú firmami „anonymnými“ a je potrebné sa zamyslieť, čomu táto anonymita slúži a či je možné takejto firme dôverovať.

Pamätaj si, že výber zamestnávateľa je pre teba rovnako vážnym rozhodnutím, ako je výber vysokej školy, na ktorú sa chceš prihlásiť. Veľa záleží od toho, na akého zamestnávateľa natrafíš. Hľadaj takých, ktorí majú dobrú povesť, ktosi už o nich niečo počul, fungujú už dlhšiu dobu. Nepúšťaj sa do rizika získať prácu za každú cenu a kdekoľvek. Žiaľ ešte stále existujú firmy, ktoré profitujú na zúfalých animátoroch i na konci sezóny a tým, ktorým sa nepodarilo získať prácu, ponúkajú veľmi slabo platené pozície a často si za ne nechávajú pekne zaplatiť. Hľadaj si preto prácu už niekoľko mesiacov pred sezónou a vyber si zamestnávateľa, ktorému môžeš dôverovať!

Keď si ho už vyberieš, príde čas k podpísaniu zmluvy. Rovnako ako v každom inom odvetví, aj v animácii je dôležité dodržiavať osvedčené princípy.

Poprvé, uisti sa, aby k tebe zmluva (kontrakt) dorazila vopred. Snaž sa nepodľahnúť nátlaku zamestnávateľa, ktorý ti zmluvu strčí pred nos a káže ti ju okamžite podpísať. Najlepšie je, ak si ju môžeš zobrať so sebou domov a v pokoji prečítať, alebo ak ti ju pošle na e-mail, aby si ju ju mohol dôkladne preštudovať. Keď už máš zmluvu pred sebou, sústreď sa na nasledovné body:

- údaje o zamestnávateľovi (stojí za to si ich skontrolovať na internete alebo pozrieť na

webovej stránke),

- jazyk, v ktorom je zmluva napísaná (samozrejme, že by bolo najlepšie, ak by bola

v slovenčine, vyhýbaj sa však každopádne uzatvárania zmlúv v jazyku, ktorý nepoznáš, napríklad v arabčine),

- plat (ktorý musí byť jasne napísaný – v prípade, že ťa zamestnávateľ požiada o

podpísanie zmluvy, kde je na mieste platu vybodkované prázdne pole, požiadaj ho

o dopísanie presnej čiastky),

- garantované výhody (či je v zmluve napísané, že máš zabezpečené ubytovanie,

stravu, poistenie a všetko, čo ti zamestnávateľ sľúbil),

- obdobie trvania zmluvy (uisti sa, či s určitosťou môžeš v určenom období pracovať,

nepodpisuj zmluvy, ktoré kolidujú s tvojimi dôležitými udalosťami, napr. štátnicami),

- informácie o ukončení zmluvy (či je možné zmluvu vypovedať, v akých prípadoch

môže s tebou zamestnávateľ zmluvu ukončiť, či je porušenie zmluvy spojené s finančným postihom a pod.).

Ak ti niečo nie je jasné, popros o radu svojich rodičov, známeho právnika alebo si klikni na animátorský blog či fórum a spýtaj sa tam na názor. Možno však snívaš o animácii tak veľmi, že si ochotný podpísať aj takúto „podozrivú“ zmluvu, odporúčame ti však, aby si toto rozhodnutie vykonal s rozvahou a pokojom. Môže ti to ušetriť veľa stresu a nepredvídaných situáciách.

Niekedy sa stane, že ti zamestnávateľ pošle dve zmluvy: jednu v slovenčine a druhú v cudzom jazyku. Vždy sa uisti, či sú zhodné a poskytujú rovnaké podmienky. Ak nie, požiadaj zamestnávateľa, aby ti vysvetlil, prečo ti poslal dva rozdielne texty zmlúv.

Pamätaj si, že od momentu podpísania zmluvy sa ťa dotýkajú podmienky v nej obsiahnuté. Teraz už nebude žiadny priestor pre vyjednávanie alebo zmenu dohody, nemôžeš si už celú vec rozmyslieť, alebo zmeniť svoj názor. Zamestnávateľ pokrýva náklady na rezerváciu tvojej letenky i organizáciu tvojej práce a ak cúvneš, určite z toho bude chcieť vyvodiť následky.

Zhrnúc celú túto časť – napriek tomu, že animácia je práca zakladajúca sa na zábave a humore, treba brať podpis zmluvy čo najviac seriózne! Aj keď bola na kastingu či školení skvelá a veselá atmosféra, pamätaj si, že keď sa začína hovoriť o práci a peniazoch, je nutné zachovať vážnosť a poriadne si premyslieť svoje rozhodnutia. Podpis dobrej zmluvy s dobrým zamestnávateľom je splnením tvojich snov – už čoskoro začneš pracovať ako animátor.

Z našich skúseností vyplýva, že tak pre zamestnávateľov (hotely, cestovné kancelárie, eventové agentúry) ako i animátorov (študenti, učitelia, nezamestnaní) je najlepšie sa zaregistrovať na portáloch, ktoré spájajú tieto dve strany. Najväčším portálom tohto typu v Európe je www.work-and-fun.com, ktorý ponúka nasledovné výhody svojim členom:

- Zamestnávatelia sa na ňom môžu bezplatne zaregistrovať v priebehu 5 minút a získajú tak prístup k životopisom stoviek ľudí, ktorí hľadajú prácu v oblasti animácii, navyše vyškolených a motivovaných. Portál umožňuje vyhľadávanie záujemcov na základe pohlavia, národnosti a dokonca i podľa počtu ovládaných cudzích jazykov. Ide o veľmi efektívnu formu vyhľadávania ľudí, navyše lacnou a časovo menej náročnou ako hľadanie zamestnanca osobne cez drahé inzeráty v novinách či na pracovných portáloch.

- Záujemcovia o prácu animátorov si môžu úplne zadarmo zaregistrovať svoj životopis, vyplniť profil so špecifickými otázkami a ľahko pridať svoju fotografiu. Výsledkom je, že toto CV-čko je okamžite k dispozícii desiatkam hotelov, cestovných kancelárií a spoločností zaoberajúcich sa animáciou a je už len potrebné byť trpezlivý a čakať na kontakt a ponuku vysnívanej práce.

Dôležité je teda zobrať veci do vlastných rúk – bez ohľadu na to, či hľadáte zamestnancov alebo zamestnanie. Práca s tými správnymi ľuďmi je kľúčom k úspechu na trhu cestovného ruchu!

Špecifiká tvorby outdoorových programov

Outdoorové animátorské programy si pri svojej realizácii vyžadujú omnoho dôkladnejšiu prípravu ako „indoorové“ programy („indoor“ chápeme v tejto časti v širšom zmysle slova a za indoorové považujeme všetky programy, ktoré sa realizujú v uzatvorenom, relatívne bezpečnom priestore, ktoré je bez vonkajších vplyvov, zväčša špecificky prispôsobené na danú aktivitu, či už na pódiu, na ihrisku, pri bazéne a pod. – napr. tance mini disko, športové hry, aqua aerobik a ďalšie). Spomínaný rozdiel v príprave je ovplyvnený „nekontrolovateľným“ prírodným prostredím, v ktorom sa odohrávajú. Vo vonkajšom prostredí totižto pôsobí oveľa viac faktorov, ktoré ich realizáciu ovplyvňujú a s ktorými sa pri realizácii v uzatvorených, „umelých“ priestoroch nestretneme. Týmito faktormi sú napríklad premenlivosť počasia, rôznorodosť a členitosť prírodného prostredia (napr. lúka, les, vodné plochy), nadmorská výška a pod.

Porovnajme si napríklad 2 názvom podobné, no obsahom značne rozdielne aktivity – minigolf a horský golf. Minigolf sa zvyčajne hrá v uzatvorenom areáli, na špeciálnom ihrisku, s palicami zhotovenými osobitne na minigolf. Nie je pri ňom nutné vopred hľadať ani pripravovať hraciu plochu, palice sú z kvalitného materiálu, ak začne pršať, rýchlo zbalíme veci a vrátime sa pod strechu. Hráči sa pri tejto aktivite veľmi nezadýchajú ani nezapotia. Rizikom môže byť skôr neopatrnosť, k úrazom tu dochádza veľmi zriedkavo. Naopak, pri horskom golfe už treba počítať s viacerými okolnosťami. Musíme vopred nájsť vhodný okruh, na ktorom sa bude hrať a vyberať trasy, kde je minimum premávky (áut, cyklistov i chodcov). Hráčov musíme upozorniť na možné okolnosti pri hľadaní, upravovaní a používaní palice. V priebehu hry sa hráči neustálym behaním, rotovaním a striedaním úderov dostanú do fyzicky náročných situácií. V prípade rýchlej zmeny počasia môžu zmoknúť i premrznúť. – Ako vidieť, rizík je tu oveľa viac a číhajú skoro na každom kroku. To nám však nemôže zabrániť túto skvelú hru zaradiť do programu a dať tak účastníkom možnosť vychutnať si ju – musíme však tieto negatívne vplyvy dopredu dostatočne poznať, brať do úvahy a predovšetkým ich kvalitnou prípravou minimalizovať.

Ako už vieme, outdoorové animátorské programy môžu mať rôzny charakter, ale aj cieľ. Okrem zábavy a aktívneho trávenia voľného času v nich môžeme dať účastníkom šancu naplniť ich túžbu po dobrodružstve, snahu vyniknúť v skupine, dať im možnosť objavovať jedinečnosti a krásy miesta, kde animácie a programy realizujeme. Od animátora si to vyžaduje okrem výborných animátorských zručností aj ďalšie, aspoň základné znalosti, zručnosti a vedomosti ako tieto aktivity naplánovať, prispôsobiť a zrealizovať v zakaždým odlišnom prostredí. Tu je dôležité vedieť aj improvizovať. Príroda má tisíc tvárí, terén a prírodné podmienky sa môžu meniť už po jednom daždi. Zmena prírodných podmienok môže ovplyvniť fyzickú aj psychickú náročnosť pripravených programov a má vplyv aj na priebeh a bezpečnosť realizovaných programov. Tieto kapitoly slúžia práve tomuto účelu, aby sme nebezpečné faktory poznali, naučili sa ich možné negatívne vplyvy minimalizovať a aby tak z nich mali účastníci našich projektov čo najväčšiu radosť a osoh.

Systém plánovania a prípravy

V tejto fáze je dôležité logistické zabezpečenie kompletného priebehu aktivít, od ich prípravy a plánovania cez samotnú organizáciu až po ukončenie a vyhodnotenie akcie. Ako sme už spomínali v predchádzajúcich kapitolách, prípravu a plánovanie treba podmieniť cieľu aktivity, pričom je potrebné vychádzať z týchto vstupných údajov:

- počet účastníkov (malá či veľká skupina), ich vek (deti, mládež, dospelí, seniori), zdravotný stav (bez zdravotných problémov – s miernymi zdravotnými komplikáciami), pohybová výkonnosť (športovci – rekreační – nešportujúci),

- možnosti lokality – hotelová infraštruktúra a možnosti realizácie rôznych aktivít (umelá lezecká stena, lanové centrum a pod.), využiteľnosť jedinečných prírodných podmienok pri realizácii animácií a aktivít (skaly, jazero a pod.),

- vhodný čas na realizáciu aktivít či návštevu okolitých oblastí (denná doba, ročné obdobie), náročnosť a primeranosť jednotlivých animácií a aktivít (fyzické aktivity, šifrovacie hry, orientačné športy a pod.),

- požiadavky a čas na prípravu z hľadiska vybavenia, výstroje a zabezpečenia (športové pomôcky, technické zariadenia – napríklad GPS, lekárnička a pod.).

Niektoré aktivity si okrem samotnej prípravy zo strany organizátora vyžadujú aj predchádzajúce vedomosti a zručnosti zo strany účastníkov. Ak máme pripravený program v okolí (napr. geocaching), kde sú potrebné aj základy orientácie s využitím pomôcok (mapa, GPS prístroj a pod.), je potrebné účastníkov najprv naučiť tieto pomôcky používať. Vstupná úroveň účastníkov býva vždy veľmi rôznorodá. V takýchto prípadoch môžeme využiť takzvané prípravné a doplnkové formy aktivít, kde im rôznym spôsobom tieto vedomosti a zručnosti odovzdávame. Medzi tieto formy patria spoločné plánovanie a stratégia, hry a aktivity na získavanie dostupných informácií, výcvikové a tréningové hodiny na zlepšenie určitých pohybových zručností (prvky lezenia, športových hier), besedy so skúsenými a známymi osobnosťami, inštruktáže a cvičenia a ďalšie aktivity.

Bezpečnosť a risk manažment

Každá animácia a aktivita, ktorá sa končí úrazom, stráca svoj prvotný zmysel. Kvôli spomínaným vonkajším vplyvom sú však úrazy s outdoorovými aktivitami v relatívne úzkom spojení a pri ich realizácii je ich vznik v porovnaní s inými aktivitami omnoho pravdepodobnejší. Našou snahou preto musí byť vhodným plánovaním toto riziko minimalizovať – a ak už k úrazu dôjde, je potrebné mať zvládnuté postupy, ako po jeho vzniku postupovať.

Miera rizika, ak je v aktivitách zahrnuté, by mala byť primeraná vyspelosti účastníkov a podmienok, v ktorých aktivity realizujeme. Je zrejmé, že prekonávanie vodného toku budú vnímať úplne inak plavci a inak neplavci. Na druhej strane, umelé odstraňovanie rizika z aktivít môže mať aj opačný efekt, ktorý vedie k strate záujmu, pretože sa účastníci začnú nudiť. A práve hľadanie rizika, zážitku a dobrodružstva je tým hnacím motorom, ktorý ľudia pri pobytoch vyhľadávajú, aby vykročili zo svojho životného stereotypu.

Ako teda postupovať? Zhrnutím do niekoľkých bodov to vyzerá nasledovne:

- drž sa sedliackeho rozumu a vlastného úsudku. Netreba sa len slepo spoliehať na predpisy, normy a rady „múdrych“. Pri plánovaní sa pýtaj sám seba a ľudí skutočne znalých a skúsených,

- premýšľaj nad dôsledkami svojich aktivít a priprav si ich riešenie. Nespoliehaj sa na schopnosť vymyslieť čokoľvek a kedykoľvek, improvizáciu – na to že, „veď to už nejako zvládneme“. Kreativita má v stresových situáciách kolísavý výkon,

- pri realizácii aktivít s využitím technických prostriedkov (napr. kompas, GPS prístroje a pod.) sa nespoliehaj na ich 100%-nú účinnosť a spoľahlivosť – otupuje to tvoje zmysly a inštinkty,

- priprav sa na situáciu, keď pôjde skutočne do tuhého. Otestuj si krízový scenár, postupnosť krokov, ktoré musia nastať, aby si sa dostal z najhoršieho,

- nauč sa odhodiť strach a „hanbu“ a podeľ sa o svoje skúsenosti, aj keď boli nepríjemné. Nauč sa chyby (seba)kriticky hodnotiť.

Systém realizácie

Základom úspešnej realizácie programov je ich prvá fáza – kvalitná príprava do detailov. Vzhľadom na vonkajšie podmienky, ktoré môžeme iba minimálne ovplyvniť (napr. náhla zmena počasia), musíme už v príprave počítať s alternatívou predčasného ukončenia, resp. zaradenia náhradného programu (tzv. „suchého variantu“). Ak sa nám nepodarí náhradný program zrealizovať, môže sa stať, že stratíme záujem či dôveru klientov.

Ešte pred samotnou aktivitou, už v rámci propagácie, by mal účastník dostať základné informácie o programe – o jeho dĺžke a náročnosti, o vybavení (oblečení, obuvi, technických pomôckach a pod.), ktoré bude pri realizácii potrebovať, o presnom mieste, kde sa program začne, o vhodnosti či nevhodnosti programu pre niektoré skupiny klientov (fyzická náročnosť, obmedzenia kvôli telesnej výške a pod.).

Samotná realizácia aktivity by mala mať v základných bodoch takúto osnovu:

- oboznámenie účastníkov s cieľom aktivity, najlepšie nevšedným, zaujímavým spôsobom, čím sa vystupňuje ich motivácia (napr. scénka, krátke video, hudba a pod.),

- popis a zopakovanie informácií o špecifikách aktivity (náročnosť, vhodnosť či nevhodnosť aktivity pre určitú skupinu, potreba niektorých zručností či vedomostí, oboznámenie s postupom v prípade  krízového stavu – zmena počasia, úraz a pod.),

- vysvetlenie pravidiel programu a prípravných aktivít,

- realizácia programu a kontrola jeho priebehu (v prípade samostatného pohybu a postupu účastníkov terénom nemôže animátor zostať v hoteli „len tak na káve“),

- ukončenie realizácie programu na mieste, kontrola vybavenia (či niekto niečo nestratil), kontrola účastníkov a ich stavu, zhodnotenie aktivity zo strany účastníkov – reflexia programu (čo zažili a videli) a zo strany animátora (ako videl priebeh on zo svojej pozície). – Podelenie sa s ostatnými o svoje zážitky zdôrazní pozitívnu odozvu programu, prípadne napomôže odstráneniu chýb pri ďalšej realizácií (napr. zlé označenie trate, technické nedostatky vybavenia, nejednoznačné inštrukcie a pod.).

Systém ukončenia a zhodnotenia aktivít

Ako sme už naznačili, najvhodnejšie ukončenie aktivít by malo byť spoločné, priamo v priestore realizácie programu, za prítomnosti všetkých účastníkov. Samotný program nie je vhodné uzatvoriť bez spoločného záveru, pretože animátor jednak stráca možnosť spätnej väzby na priebeh programu, odstránenie prípadných obsahových i technických nedostatkov, no i možnosť propagácie ďalších programov. Je dôležité, aby animátor na záver vyzdvihol aktivitu a pozitíva celej skupiny, ale aj jednotlivcov – pochváli ich, podelí sa o svoje skúsenosti a postrehy z priebehu hry, pri plnení jednotlivých zadaní, úloh a podobne. Deti aj dospelí sú na takéto ukončenie veľmi citliví.

Takéto ukončenie aktivity môže byť veľmi krátke, hlavne ak nám aktuálne podmienky neumožňujú mať naň dostatočný priestor. V prípade potreby zložitejšieho spracovania výsledkov, vypísania diplomov či iných ocenení sa môžeme s účastníkmi dohodnúť na celkovom vyhlásení výsledkov v inom priestore a čase. Vhodné je napríklad na začiatku ďalšieho bloku programu alebo pri večernom programe.

Environmentálne aspekty outdoorových programov

Lokality, ktoré si ľudia pre svoj aktívny oddych vyberajú, sú niečím špecifické a charakteristické a mnohokrát ponúkajú niečo, čo je jedinečné a zaujímavé. Vybavenie ubytovacích zariadení a hotelov už v súčasnosti ponúka vyrovnaný štandard, samozrejme v závislosti od počtu hviezdičiek. Tým magnetom, ktorý priťahuje klientov, bývajú jedinečné služby (aj animačné) a okolie. Krása okolia, či prírodného alebo historického, je veľmi podstatná a našimi aktivitami by sme ju v žiadnom prípade nemali narúšať. Práve naopak, našim cieľom je využiť rôzne aktivity tak, aby sme túto jedinečnosť ešte zdôraznili. Nočná prehliadka historického centra mesta sa dá realizovať aj klasickým spôsobom, s „náučným“ výkladom a profesionálnym sprievodcom, no môžeme ju pripraviť aj formou nočnej poznávacej hry, kde je objaviteľom samotný účastník.

Pre nás ako organizátorov ale platia niektoré pravidlá, ktoré musíme dodržiavať, aby táto jedinečnosť prírody či ducha miesta – genia loci, bola zachovaná.

Je preto dôležité nasledovné:

- do aktivít pre účastníkov zahrnúť osvetovú činnosť o životnom prostredí – získané vedomosti pomáhajú rozvíjať vnímavosť klientov a uvedomovať si jedinečnosť a význam prostredia, v ktorom sa nachádzajú,

- svojim osobným príkladom potvrdzovať pozitívny vzťah k ochrane životného prostredia (keď vidím, že niekto neúmyselne stratil obal z čokolády či papierovú servítku, tak ju zdvihnem a netvárim sa, že som to nepostrehol). Ak existuje možnosť separovania odpadu, tak účastníkov (napr. deti) na to upozorním, aby návyky, ktoré majú z domu, mohli využívať a rozvíjať aj tu,

- využívať priamy kontakt účastníkov s prírodným prostredím – rozvíjať pozitívne hodnoty a postoje klientov, viesť ich k priamej účasti na ochrane a zveľaďovaní životného prostredia. Hlavne deti bývajú rady užitočné vtedy, keď môžu pomôcť prírode,

- svojimi aktivitami nerušiť zvieratá, nedevastovať prírodu a po ich skončení nezanechať po svojej činnosti žiadne stopy (napr. značenie bežeckých tratí, orientačných kontrol a pod.).

Outdoorové animácie v praxi

Od začiatku sme chceli, aby bola naša kniha čo najpraktickejšia. Sami veľa čítame a mnohokrát nám v publikáciách chýbajú konkrétne príklady. Čo máme z toho, že niekto napíše „vyberte pre skupinu hru, ktorá splní ich očakávania“, ak potrebujeme konkrétnu inšpiráciu. Táto kapitola je tak presne tým, čo pravdepodobne hľadáte – pracovným nástrojom.

O chvíľu vám ukážeme popisy hier, aktivít i hotové scenáre programov pre deti, mládež i dospelých. Sú to aktivity overené na mnohých našich eventoch a hotelových animáciách. Pred tým, než sme ich uverejnili v tejto knihe, overili sme si ich s rôznymi účastníkmi – a zvyčajne s veľmi dobrými výsledkami. Ponúkame vám tieto skúsenosti, pretože veríme, že naše publikácie sú kupované praktikmi a ľuďmi činu. Naše know-how je pre nás cenné, ale dokážeme a chceme sa s ním podeliť. Pripravte sa teda na bohatstvo našich poznatkov a praktických skúseností na nasledujúcich stránkach knihy. Dozviete sa tu, ako možno využívať lanové aktivity, ako si so skupinou zahrať horský golf, naučíte sa zaujímavú hru „lovecká sezóna“ a zistíte, ako možno v animáciách používať vodné balóny i psychomotorický padák. Predstavte si seba s hosťami počas týchto hier – bude to žiť!

Možnosti a formy outdoorových animácií

Ešte predtým, ako sa pustíme do jednotlivých aktivít, je potrebné zdôrazniť jednu veľmi dôležitú vec – ak chceme, aby bola akákoľvek, nielen outdoorová, aktivita úspešná, musí mať jasnú formu – vopred naplánovaný a presne stanovený spôsob a priebeh organizácie. Ako sa ľudovo povie – musí mať hlavu aj pätu. Celé sa to začína vizuálnou stránkou, ktorá zohráva významnú rolu, dôležitá je však najmä obsahová a logická skladba. Z nej musí jasne vyplývať cieľ, použité prostriedky i jednotlivé postupné kroky, ktoré k jeho dosiahnutiu povedú. Táto postupnosť je úplne zrejmá, no je v dnešnej dobe možné povedať, ako presne má úspešný outdoorový projekt vyzerať? Každému pri zbalení sa do prírody vyhovuje iné auto – jednému sedan, druhý potrebuje kombi, ďalšiemu vystačí i hatchback. Podobne to bude aj s našimi programami – nikdy sa nedá vyhovieť všetkým naraz a dopredu nikdy nebudeme s istotou vedieť povedať, či náš pripravovaný projekt bude úspešný.

V súčasnosti už mnohé predchádzajúce štandardizovania ani pravidlá neplatia a hľadajú sa stále nové spôsoby. Pozrite sa napríklad na Red Bull – robil ten niekedy niečo štandardne? No drvivá väčšina projektov, ktoré vznikli pod touto značkou, znamená úspech. Alebo X Games – podobajú sa v niečom na klasické Olympijské hry? Ich sledovanosť však dosahuje obrovské čísla. Nenechajte sa ani vy obmedzovať, nehľadajte pri svojich nápadoch a zámeroch návody v žiadnych príručkách, nariadeniach či normách – tam ich určite nenájdete. Fantázii sa v outdoorových animáciách medze nekladú a sami musíte prísť na to, čo, ako, kedy, s akými prostriedkami pripraviť, aby ste vyrobili skvelý projekt. Princíp znie jasne – využite všetko, čo sa dá. Mixujte, miešajte, kombinujte, rozmýšľajte – a určite to príde! Hľadajte na internete, vo filmoch, hudbe, knihách, v každodenných situáciách okolo seba, v prírode. Zamyslite sa nad tým, ako ľudí zaujať a lámte všetky predsudky i predchádzajúce stereotypy. Jednoduchou pomôckou s veľkou výpovednou hodnotou je nasledovný prístup: „If it ain´t funny, it ain´t working“ – teda, ako to nie je zábavné, nebude to fungovať. Jediným obmedzením, ktoré je nutné brať do úvahy, a ktoré chceme osobitne zdôrazniť, je držať sa pri všetkých nápadoch zdravého sedliackeho rozumu. Dôležité je tiež, aby ste sa snažili vaše projekty pripravovať v rámci možností tak, aby zahrnuli čím väčšie množstvo ľudí – jednak bude s vašou prácou omnoho spokojnejší váš zamestnávateľ, vytvoríte tým však tiež možnosť omnoho intenzívnejšieho spoločného zážitku účastníkov, ktorý sa od nich bude šíriť ďalej. Podobným spôsobom vznikli niektoré programy, ktoré sa nachádajú v praktických častiach knihy.

Lanové prekážkové dráhy

Lanové prekážky, či lanové dráhy sú nielen skvelým prostriedkom ako zaujať, ale zároveň pripraviť pre hostí kvalitný animačný program. Existuje mnoho lanových parkov, ktoré vyrástli v najnavštevovanejších strediskách, tieto aktivity sa však dajú pripraviť takmer kdekoľvek, a to využitím prenosných lanových dráh. Najdôležitejšie sú kvalitné stromy, prípadne iné pevné piliere, medzi ktorými môžeme laná nainštalovať. Na tomto mieste prinášame niekoľko nápadov, ako ich možno využiť. Zdôrazňujeme však, že pre používanie lanových dráh musí mať animátor špecializovaný kurz lanových dráh, alebo byť aspoň skúsenejším lezcom, aby vedel, ako ich nainštalovať. V druhom uvedenom prípade by sa však nemal určite púšťať do stavby vysokých lán, ale zostať radšej „pri zemi“ – pri nízkych lanách. Tie sa stavajú tak, že spodné lano nie je vyššie ako pol metra nad zemou, takže nie sú nutné špecifické istiace prostriedky.

Lanových prekážok existuje veľké množstvo, dajú sa nájsť v knihách i na internete, jednotlivé lanové prekážky sa dajú dopĺňať napríklad rebríkmi, lezeckými sieťami, pneumatikami, hojdačkami, lanovkami a ďalšími prvkami. Prípravu takýchto prekážok je ale vhodnejšie ponechať pre špecializovaný tím firmy zaoberajúcej sa špeciálne týmito aktivitami. My uvedieme príklad jednoduchej kombinácie lanovej prekážky pozostávajúcej zo 4 prvkov – Základnej prekážky, Uzdy, Crazy X a Kyvadla, ktorých spodné lano bude vo výške 30-40 cm a ich prípravu zvládne každý zručnejší animátor.

Základná prekážka – medzi 2 stromami sú nad sebou vodorovne natiahnuté 2 laná. Spodné je určené na chôdzu a horné, ktoré je v primeranej vzdialenosti nad ním (od 0,5 metra do 1,8 metra, podľa vekovej kategórie), je určené na držanie.

Uzda – medzi 2 stromami sú nad sebou natiahnuté 2 laná. Spodné je určené na chôdzu a horné, ktoré je približne 1,5 metra nad ním, je dlhšie a prevesené. Úlohou účastníka je vytvoriť z neho uzdu, okrúhlu slučku, a tak sa pohybovať.

Crazy X – medzi 2 stromami sú natiahnuté laná tak, že vytvárajú kríž v tvare písmena X. Účastník musí po týchto lanách prejsť od jedného stromu k druhému.

Kyvadlo – medzi 2 stromami je natiahnuté spodné lano, po ktorom sa snažíme prejsť chôdzou. Na pridržiavanie slúži druhé lano priviazané k ďalšiemu stromu, ktorý je vo vzdialenosti zhruba 5 metrov, v pravom uhle k osi lana na chodenie.

Príprava takejto prekážky zaberie skúsenému animátorovi približne 40-50 minút, vhodnejšia je však dvojica, čím sa čas prípravy primerane skracuje. Pri väčšom počte ľudí je možné skupinu rozdeliť na dve polovice, kde jedna polovica absolvuje lanové dráhy a druhá vykonáva inú aktivitu spojenú s lanom (napr. gordický uzol, uzlovanie, slackline) a potom sa vymenia.

Aktivita môže byť samostatnou atrakciou alebo doplnkom série iných aktivít. Dôležitá je hlavne ochrana stromov pred poškodením, dajú sa využiť ochranné pásy z koberca a linolea. Slúžia najmä k ochrane stromov, ale súčasne aj k ochrane lana. Napnuté a zaťažované laná dokážu značne poškodiť kôru, čím dôjde k tomu, že strom zahynie. Avšak, aj samotné lano je nesmierne namáhané pri trení a pri kontakte s drsnou kôrou stromu dôjde k jeho poškodeniu.

Pri realizácii lanových aktivít nesmieme zabúdať na jednu veľmi dôležitú vec, a to, že napriek tomu, že sa prekážky nachádzajú v relatívne malej výške, je nutné používať prilby!

Slackline

Novodobé povrazolezectvo, rovnováha tela a mysle. Aj takéto prívlastky tento relatívne mladý šport dostal. V animácii však znamená jedno – nezaobíde sa bez neho žiadne stredisko! Vyskúšať si ho chcú všetci, mladí i starší, dajú sa na ňom robiť rôzne akrobatické kúsky (hrubší 5-centimetrový popruh) i pokusy o prekonanie samého seba „obyčajnou“ chôdzou po ňom (tenší 2,5-centimetrový popruh) a postupným predlžovaním prejdenej vzdialenosti. Pre animácie s deťmi a základné prvky vystačí aj krátky 10-metrový popruh, postupne potom treba pridávať dlhšie.

Tieto aktivity zažívajú boom najmä v lezeckých oblastiach s vysokými skalami a istenými cestami. Tu sa slackline dostáva do výšky a jeho názov sa mení na highline – slackline vo výške.

Slackline sa najjednoduchšie uväzuje medzi 2 stromy, môžu sa však využiť aj iné pevné body (stĺpy, piliere, istiace body). Podobne ako pri lanových prekážkach aj tu je nutné dbať na ochranu stromov a používať ochranné pásy. Samozrejme, ani tu nemôžeme zabúdať na prilby, ktoré sú nutnosťou najmä keď pracujeme s deťmi a mládežou.

Pre začiatočníkov existujú jednoduché cvičenia, ktoré sa dajú využiť pri jeho učení. Sú k tomu potrebné jednoduché pomôcky a dopomoc partnera.

<<p class="Normal ParaOverride-4">Názorné príklady cvičení pre zvládnutie slackline:

- Rovnobežne nad slacklinom je natiahnuté ešte jedno istiace lano. Slackliner drží vo vzpažených rukách krátke lano, ktoré je prevesené nad istiacim lanom, v prípade potreby sa zachytí

- Chodúle – slackliner drží v rukách chodúle a v prípade potreby sa o ne oprie. Podobne je možné použiť teleskopické paličky

- „Slalomové palice“ – po stranách slacklinu sú striedavo zapichnuté palice, ako pri lyžiarskom slalome, raz z pravej, raz z ľavej strany. V prípade straty rovnováhy sa slackliner o palice zachytí a opäť pustí

- Dopomoc 2 ľudí – každý z jednej strany, majú vzpažené ruky a vystreté dlane, slackliner sa v prípade potreby dotkne jednej alebo druhej ruky

- Dopomoc 1 človeka – z jednej strany, v prípade potreby sa dotkne ruky a opäť sa pustí

Postupne uberáme pomocné prvky a slackliner sa začína pohybovať bez ich pomoci. V ďalších krokoch môže skúšať rôzne akrobatickejšie prvky (drepy, sedy, poskoky, otočka o 180° a pod.).

Horský golf

Golf patrí vo svete medzi najprestížnejšie individuálne športy, jeho nevýhodou je ale vysoká finančná náročnosť, najmä na výstroj hráčov, budovanie a údržbu areálov a pod. Naopak, jedinečnosť horského golfu spočíva v sile jeho tímového ducha a nenáročnosti podmienok. Úlohou hráčov v tejto hre je absolvovať označenú trať v čo najkratšom čase podľa pravidiel horského golfu.

Materiál

Písacie potreby, papiere, tenisové loptičky

Realizácia hry

Na začiatku prebehne vylosovanie hráčov do tímov (dbáme o ich rovnomerné rozdelenie podľa počtu účastníkov). Pred nastúpenými tímami hlavný rozhodca predstaví „horský golf“ ako jedinečnú športovú hru, vysvetlí techniku odpalu a pravidlá.

Samotná hra sa delí na dve etapy. V prvej etape sa tímy pripravujú na hru a určujú si svoju stratégiu. Zvolia si svojho kapitána, vymyslia názov tímu, bojový pokrik, pripravujú si výstroj (palicu na horský golf) a určia presné poradie hráčov v tíme. Druhou etapou je samotná realizácia súťaže. V nej kapitáni tímov prechádzajú do tímov svojich súperov, v ktorých počas hry budú robiť rozhodcov a dbať o dodržiavanie pravidiel. Potom nasleduje postupný štart jednotlivých tímov v časových intervaloch na trať.

Pravidlá hry:

• jedna palica – tím môže mať počas hry iba jednu golfovú palicu. Ak počas hry natrafí na lepšiu palicu, môže si ich vymeniť, starú palicu ale už nesmie používať, musí ju odložiť,

- prírodný materiál – tím si palicu hľadá a pripravuje v určenom časovom limite prípravnej fázy hry v okolí miesta jej konania. Môže použiť iba palicu z prírodného, vopred neopracovaného materiálu, ktorú si upraví (skráti, odstráni ostré výstupky, triesky a pod.). Pri hľadaní palice nie je dovolené devastovať a lámať živé stromy,

- presné poradie odpalov – hráči v tíme v úvode nahlásia svojmu rozhodcovi záväzné poradie, v ktorom budú postupne odpaľovať loptičku a počas hry ho už nemôžu zmeniť. V prípade porušenia tohto pravidla sú potrestaní 1 trestnou minútou za každú zmenu poradia,

- jeden hráč = jeden odpal. Hráč môže odpáliť (mať kontakt s loptičkou) len jedenkrát, potom palicu odovzdáva nasledujúcemu hráčovi v poradí,

- je zakázaný iný kontakt s loptičkou ako golfovou palicou. V prípade akéhokoľvek kontaktu s telom človeka (ruka, noha a pod.) je tím potrestaný 1 trestnou minútou za každý dotyk.

- loptička sa nemôže prenášať,

- strata loptičky znamená diskvalifikácia tímu.

Vyhráva tím, ktorého loptička prejde celú trať v čo najkratšom výslednom čase po pripočítaní trestných minút.

Trať môže byť rôzne členitá, ideálne je použitie viacerých povrchov (štrk, asfalt, trávnik). Pre väčšiu atraktivitu je vhodné vybrať okruh, na ktorom sa tímy postupne môžu aj predbiehať, čím sa zvyšuje napätie. Dĺžka trate by mala byť primeraná vekovej kategórii, pre dospelých odporúčame aspoň 3 km. Namiesto klasickej golfovej loptičky používame tenisovú loptičku. Rozhodcom v tímoch poskytneme papier a pero na značenie trestných minút. Výsledky hry spojené s odovzdávaním medailí, diplomov či putovnej golfovej palice je možné odprezentovať až s odstupom času, na slávnostnom ceremoniáli, keďže tímy prichádzajú do cieľa v rôznom časovom odstupe.

Lovecká sezóna

Lovecká sezóna je súťažou tímov, kde 5-členné tímy (možno zvoliť tiež 4 či 6 členov) majú v presne stanovenom čase 60 minút dosiahnúť predajom získaných kožušín čo najväčší zisk. Hra rozvíja tímovú spoluprácu, fyzickú zdatnosť a strategické myslenie. Fyzická záťaž je značne vysoká. Hra je vhodná pre akúkoľvek vekovú skupinu a môže sa hrať v akomkoľvek prostredí počas celého roka.

Materiál

Písacie potreby, papiere, stôl, predtlačené podklady zvieratiek, euroobaly

Realizácia hry

Hráčov rozdelíme do 5-členných tímov. V každom tíme si určia funkciu manažéra (môže sa v priebehu hry meniť), ktorý zastupuje tím pri výkupe kožušín a obchoduje. Všetky informácie o hre získavajú hráči v priestore štartu – výkupu kožušín. V priestore od štartu (miesta výkupu kožušín) vo vzdialenosti od 100 do 250 m v rôznych smeroch sú umiestnené lovecké revíre (približne 6 – 10). O mieste, kde sa nachádzajú, sú hráči vopred informovaní jednoduchou mapou. Hráči – lovci sa vydávajú hľadať jednotlivé revíre za cieľom získania kožušiny. Po získaní kožušiny (1 cesta = 1 kožušina) sa vracajú k výkupu kožušín, kde ju odovzdajú manažérovi skupiny.

Samotná hra sa člení na dve etapy:

Prípravná časť: čas 10 min – vysvetlenie pravidiel, určenie stratégie, dohovor v tíme,

Hlavná časť: (6x10 min) – samotná hra, 6 loveckých sezón

V jednotlivých sezónach sa menia ceny kožušín (výkupu), pričom ceny sú zverejňované iba na aktuálne obdobie a po ukončení konkrétneho obdobia na jedno nasledujúce dopredu.

Pravidlá lovu:

• jeden lovec (hráč) loví iba jedno zviera (korisť) počas jedného lovu (cesty)

• lovecká sezóna je časovo ohraničená 1 hodinou (6 x 10-minútové obdobia)

• v prípade vzájomného stretnutia dvoch lovcov zo súperiacich tímov a vzájomnej výzvy môže nasledovať súboj (kameň-papier-nožnice) o svoju momentálnu korisť (ak jeden z hráčov nevlastní korisť, nemôže ísť do súboja)

• prijatie výzvy súboja dvoch lovcov nie je povinné

• lovec môže na svojej spiatočnej ceste mať 1 vlastnú a X cudzích koristí (po víťazstvách v strihaní)

- lovec vždy hrá o svoju celkovú korisť (ak prehral výzvu a v tej chvíli mal 3 koristi, prichádza o všetky 3, nie len o jednu z nich)

• v prípade porušenia pravidiel prichádza tím o celú získanú hotovosť.

Pri mieste výkupu kožušín je potrebné dodržať zastúpenie iba jedného člena tímu – manažéra. V prípade zapojenia viac ako troch tímov je vhodné zapojiť viac zapisovateľov – výkupcov, aby nedošlo k chybám pri zapisovaní. Na zvýšenie dynamiky v jednotlivých obdobiach je možné robiť „jednorazové akcie“ na výkup konkrétnej kožušiny za zvýhodnenú cenu (v dĺžke 1 minúty). Jednotlivé lovecké revíre sú ľubovoľným spôsobom zaplnené zvieratkami – kožušinami. Odporúčame minimálny počet 50 zvieratiek rôznych druhov v jednom revíri, aby boli hráči nútení rozmýšľať pri ich výbere.

Outdoor scrabble

Outdoor scrabble je verzia známej hry scrabble upravená pre outdoorové podmienky. Hrajú v nej proti sebe 4 tímy na štvorcovom ihrisku. Ideálny počet je 6 hráčov v tíme, nemal by presiahnuť 8, potom hra stráca na dynamike. Presne v strede štvorca sú na podložke dole hlavou rozmiestnené písmenká. Úlohou hráčov je bežať po tieto písmenká, priniesť ich k svojmu tímu a v čo najkratšom čase z nich poskladať 6-písmenové slovo. Družstvo, ktorému sa to podarí ako prvému, získava 1 bod. Hra rozvíja pohybové schopnosti, tímovú spoluprácu a súdržnosť tímu, kreativitu. Dá sa hrať aj v indoorových podmienkach, je napríklad vynikajúcou možnosťou oživenia hodín telesnej výchovy a bola otestovaná už aj v zimných podmienkach, na snežniciach.

Materiál

4 menšie podložky (doštičky a pod.), väčšia podložka (napr. plachta, celta) pod písmenká, písmenká scrabble (najlepšie zalaminované) – presne podľa pravidiel a špecifických písmen krajiny, Pravidlá slovenského pravopisu.

Realizácia hry

Na zemi vyznačíme štvorcové ihrisko, podľa fyzických možností skupiny. Pri najmladších hráčoch by strana štvorca mala mať zhruba 10 metrov, s vyšším vekom túto vzdialenosť postupne predlžujeme. Do rohov tohto ihriska položíme podložky, na ktorých budú tímy skladať slová z písmen. V presnom strede štvorca (priesečníku jeho diagonál) umiestnime väčšiu podložku, na ktorej sú rozložené zalaminované písmená abecedy.

Na začiatku hry stoja tímy na svojich pozíciách v rohoch štvorca, za podložkami. Na povel rozhodcu sa hra začína. Vtedy vybieha ľubovoľný hráč z každého družstva do stredu, vyberá si jedno písmeno a beží s ním späť domov k svojim spoluhráčom. Písmená v strede nie je dovolené otáčať, hráči si berú písmená náhodne. Po písmeno môže bežať vždy len 1 hráč z tímu! Vybiehajúci hráči z tímu sa po každom dobehnutí môžu meniť, behať ale môže stále aj ten istý hráč – je to na dohode tímu.

Každé písmeno, ktoré hráč prinesie domov, musí byť položené na dosku. Počas celého trvania kola nesmie byť nikým bránené, je voľne dostupné všetkým tímom a hráči z ostatných tímov si ho môžu kedykoľvek zobrať. Brať písmená súperom JE DOVOLENÉ.

Hra pokračuje až dovtedy, kým jedno z družstiev nezloží minimálne 6-písmenové slovo. V tej chvíli nahlas zakričí STOP! Rozhodca v tom momente hru preruší a všetci hráči v poli sa vrátia na svoje miesta (bez ulovených písmen, tie zostávajú na mieste, odkiaľ ich zobrali). Rozhodca príde k tímu a skontroluje slovo. Ak je správne, nachádza sa v Pravidlách slovenského pravopisu, úspešné družstvo získava bod. Hra pokračuje tak, že všetky písmená sa vrátia do stredu a na povel začína nové kolo.

Keďže sa jedná o outdoorovú verziu hry, počítajú sa všetky slová, aj tie, ktoré sa k stolovej verzii nerátajú. Ide hlavne o písmená začínajúce sa výhradne veľkým písmenom – vlastné mená, názvy miest, riek, pohorí a podobne.

Hry s vodnými balónmi

Vodné balóny sú jedným z najdôležitejších bodov animácie. Sú vhodné pre deti, mládež aj pre dospelých. Jedinou podmienkou je slnečné počasie a vysoká teplota. Najlepšie je realizovať aktivity s vodnými balónmi pri bazéne, pretože turisti sú oblečení v plavkách. Je však možné tieto hry hrať aj s kompletne oblečenými hosťami – pri slnečnom počasí a teplote okolo 30 stupňov Celzia sa veci vysušia do niekoľkých minút.

Vodné balóny by sa mali nachádzať v štandardnej výbave hotela, ale v prípade, že ich hotel nemá, je potrebné ich objednať hneď na začiatku sezóny. Balóniky sú jednorazové, takže je ich treba mať niekoľko stoviek. Pred každým programom ich musíš dopredu pripraviť. Spočíva to v ich naplnení vodou (nie veľa, lebo prasknú, ale tiež nie málo, pretože nebudú praskať vôbec – snaž sa každý balón naplniť do rovnakej veľkosti) a umiestnení v nejakej veľkej nádobe alebo kontajneri, ktorý sa prikryje prestieradlom (najlepšie bielym). Hneď ako si pripravený, pozveš hostí na program. Nižšie sú pravidlá niekoľkých hier s vodnými balónmi. Účastníkov budú veľmi baviť.

Najdlhší hod

Hráči sa rozdelia do dvojíc. Postavíme ich do dvoch radov, tvárou v tvár, do vzdialenosti zhruba 1 metra, tak, aby jeden z dvojice stál v jednom rade a druhý v druhom oproti nemu. Hráči v jednom rade dostanú balóny. Na znamenie si prehodia balón s partnerom v druhom rade. Teraz spraví rad bez balónov krok vzad. Ďalšie znamenie – opäť letia balóny na druhú stranu. Rad bez balónov opäť urobí krok vzad a tak ďalej – hod, krok vzad, hod, ďalší krok vzad... Tá dvojica, ktorej balón praskne, vypadáva z hry. Hráme dovtedy, kým nezostane jedna dvojica s balónom – to sú víťazi. Najlepší hráči sú schopní prehodiť si balón aj do vzdialenosti 10 metrov!

Chyť ma, ak to dokážeš

Táto hra je vhodnejšia skôr pre dospelých. Každý účastník hry má zaviazané oči a nič nevidí. Účastníci stoja v tesnej blízkosti na pláži (čím viac hráčov, tým lepšie). Zdvihnú ruky nad hlavu. Animátor zoberie do ruky vodný balón a hádže ho čo najvyššie, tak, aby spadol medzi hráčov. Tí letiaci balón nevidia, ale skúšajú ho inštinktívne chytiť. Samozrejme, najčastejšie balón praskne a ošpliecha všetkých hráčov, ale občas sa niekomu podarí ho chytiť. Do tejto hry je potrebné zapojiť divákov – budú sa dobre zabávať a môžu tiež pomáhať. Keď bude balón letieť vzduchom, budú kričať „heeeeeeeeeeeeeeej!!!“ a zvyšovať hlas s jeho približujúcim sa dopadom.

Balónový volejbal

Na túto hru je potrebné volejbalové ihrisko, ktorého sieť je prekrytá plachtou. Na jednej strane ihriska sa nachádza box s vodnými balónmi a dvaja kapitáni tímov. Tí budú hádzať vodné balóny na druhú stranu ihriska, kde sa nachádzajú zvyšní hráči. Každý z nich musí mať svojho pomocníka s igelitovou taškou. Hráči sa snažia chytiť vodné balóny, ktoré padajú na rôzne miesta ihriska (vždy dva naraz) a podávajú chytené balóny svojmu pomocníkovi. Ten hráč, ktorý chytí najviac balónov (celých), vyhráva titul “najlepší chytač”.

Balóny v rade

Vytvoríme dva, tri alebo štyri tímy po 5-10 ľudí (v závislosti od počtu hráčov). Každý tím má svojho kapitána. Postaví sa tvárou k svojej skupine a drží vodný balón. Hráči stoja tvárou ku kapitánovi jeden za druhým vo vzdialenosti asi 1 meter. Kapitán hodí na znamenie balón prvému spoluhráčovi, ten mu ho vracia späť. Vtedy si prvý hráč kľakne a kapitán hádže balón druhému v poradí a tak ďalej postupne tretiemu, štvrtému a pod. až kým balón nepraskne.

Šialenstvo

Táto hra je vhodná pre hráčov s pevnými nervami. Najlepšie, ak sú to muži! Hra je založená na tom, že vysoko vyhodený balón je potrebné chytiť do ... „spoďárov“! Za chytenie balónu (ktorý samozrejme praskne) priamo do spoďárov získava súťažiaci jeden bod. Hrá sa dovtedy, kým jeden hráč nezíska 3 body.

Chyť do tašky

Dvaja hráči stoja oproti sebe vo vzdialenosti 8 metrov. Jeden hádže vodné balóny a druhý sa ich snaží chytať do igelitovej tašky. Hrajú dovtedy, kým im nepraskne prvý balón. Pripočíta sa im toľko bodov, koľko celých balónov chytili do tašky. Nasleduje ďalšia dvojica, a tak ďalej.

Všetky tieto hry sú založené na zmysle pre humor a mali by priniesť turistom veľa zábavy. Animátor ale musí mať na pamäti aj bezpečnosť, napríklad hra „chyť ma, ak to dokážeš“ nie je vhodná pre deti. Do hry „šialenstvo“ zoberieme iba dospelých, ktorí budú súhlasiť s pravidlami. Nikdy do nej nikoho nenútime, lebo môže dôjsť k strápňujúcim situáciám, a to nechceme. Niektoré z týchto aktivít možno tiež realizovať s vajíčkami, ale pri nich je viac upratovania. Nezabudni po skončení aktivít poďakovať svojim hosťom, spropagovať ďalšie body programu a dôkladne za sebou upratať (pozbierať prasknuté balóny).

Hry s pychomotorickým padákom

Psychomotorický padák je skvelým nástrojom pre outdoorové aktivity. Animačné hry s padákom sú veľmi populárne nielen v škôlkach a školách, ale aj na rôznych eventoch, firemných akciách a školeniach. Farebný padák sa veľmi hodí na rôzne hry rozvíjajúce dynamiku skupiny, tvorivé i energické aktivity a je nutnou výbavou každého profesionálneho animátora.

Odolný materiál, silné švy, úchytky okolo celého padáku, pestré farby a priemer viac ako 3 metre, to sú optimálne charakteristiky psychomotorického padáku. Padák sa dá zvyčajne odložiť do praktického vaku, čo garantuje kvalitu a trvácnosť produktu.

Hry s padákom si môže človek vymýšľať sám. Môže si ich tiež nájsť v nohých príručkách a interenetových stránkach, najcennejšou vecou na ňom je, že už sám o sebe je tak zaujímavou rekvizitou, že účastníkov motivuje k účasti.

Tu je niekoľko príkladov hier s psychomotorickým padákom:

1. Hra na presnosť – účastníci držia padák za okrajové úchytky, zatiaľ čo animátor na jeho napnutý povrch hodí niekoľko malých loptičiek (čím viac, tým lepšie). Úlohou účastníkov je spoločne hýbať padákom tak, aby všetky loptičky prepadli cez dieru uprostred plachty, nie však cez jej okraj. Nie je to však také ľahké, ako sa môže zdať. Emócie sú garantované.

2. Medúza – každý účastník drží padák za úchytku iba jednou rukou. Na znamenie animátora vyhadzujú padák vysoko do vzduchu – bez toho, aby pustili úchytky – a vbehnú dnu pod padák. Padák pomaly padá na vytešených hráčov ako medúza, čím vytvára veľa smiechu a radosti u našich účastníkov.

3. Hádaj, kto to je – jedna skupina drží padák napnutý a druhá vchádza pod neho. Vybraný predstaviteľ druhej skupiny na znamenie animátora prestrčí cez dieru v strede padáku ruku dohora. Úlohou prvej skupiny je uhádnuť meno človeka, ktorý ruku vystrčil. Animátor počíta body a potom nasleduje výmena.

Niekoľko hier pre deti:

1. More – deti hýbu plachtou rôznym tempom, imitujúc rôzne vlny na mori – najprv pomalé a tiché a potom búrlivé a hlasné.

2. Chyť ma – padák tvorí hladinu mora a deti v kruhu ho pomaly nadvihujú. Jedno dieťa sa stáva rybárom a naboso alebo v čistej obuvi vstupuje na padák. Druhé dieťa je rybkou a skrýva sa pod plachtou (hladinou vody). Úlohou rybára je chytenie rybky utekajúcej pred ním pod hladinou. Výmena nastáva po chytení rybky.

3. Kto som? – súťažia 2 tímy proti sebe. Tie stoja na opačných stranách padáku, ktorý držia dve osoby a visí vertikálne ako záclona. K padáku prichádza ľubovoľný člen tímu z každej strany a na znamenie sa padák pustí na zem. Po jeho padnutí je úlohou týchto 2 hráčov povedať meno človeka, ktorý stojí oproti. Kto ho povie skôr, toho tím získava bod.

Hry a aktivity na čerstvom vzduchu – praktická tabuľka

Hra / Aktivity

Popis

Min.vek

Pomôcky

Telefón

Dve šálky spojíme špagátom (na dne je dierka a špagát navlečieme na papierový valček). Pri dobrom napnutí špagátu môžeme hovoriť na veľkú vzdialenosť, až kým naň niečo nenastokneme – ako napr. obálku, štipec a pod.

4

papierové šálky, špagát, papier

Sieť

Deti sedia v kruhu a hádžu si navzájom klbko nite. Tomu, komu hádžeme, povieme niečo milé, až sa vytvorí pavúčia sieť, ktorá spája všetky deti.

3

klbko nite

Pierko

Deti sedia v tvare štvorca a medzi sebou majú natiahnutú plachtu, na ktorej je pierko (perie). Všetci fúkajú tak, aby pierko lietalo nad prestieradlom, ale aby nepreletelo za jeho okraj.

3

pierko, prestieradlo

Koľko je hodín, Gargamel?

“Šmolkovia» stoja za čiarou a jeden z nich sa spýta: „Koľko je hodín, Gargamel?“. Ten odpovie číslom – počtom krôčikov (stôp), ktoré môže Šmolko urobiť. Keď si už Gargamel myslí, že je Šmolko príliš blízko, povie: „Čas na obed, malý Šmolko“ a začne Šmolka naháňať. Keď ho chytí, vymenia si úlohy.

3

x

Palica na špagáte

Sedíme v kruhu, každý má v ruke koniec špagátu, ktorý je priviazaný na konci palice od metly. Špagáty je potrebné ťahať tak, aby palica stála zvislo. Teraz začneme deti štekliť – podarí sa im palicu udržať?

5

špagát, palica od metly

Topiace sa vajíčko

Keď do nádoby s vodou vložíme vajíčko, začne sa topiť. Vyberieme ho von a dosypeme do nej čarodejný prášok – soľ. Teraz, keď sme správne nasolili vodu, bude vajíčko plávať na hladine. Tak je to aj s ľuďmi – keď sa ľúbia, netopia sa.

3

nádoba s vodou, vajíčko, soľ

Poslepiačky

Na rovinatom teréne nakreslíme tri sústredné kruhy, vo vzdialenosti 20m od nich dieťaťu zaviažeme oči a jeho cieľom je trafiť do terča. Vo chvíli, keď zakričí „méta“, sa zastaví a skontrolujte body, ktoré získal.

10

krieda, šatka na oči

Opadávajúce karty

Dvom tímom rozdáme po 13 kariet. Stoja v rade nad miskou a každý sa snaží svojou kartou trafiť do koša, a to tak, že ju držia medzi nosom a ukazovákom. Vyhráva tím, ktorý umiestni najviac kariet vo svojej miske.

15

karty, miska

Trubičky

Zrolujeme dokopy veľmi natesno dve stránky novín, tak, aby vznikli novinové trubičky. Teraz je pomocou takýchto trubičiek a lepiacej pásky potrebné v tímoch vyrobiť čo najvyššiu stavbu. Vyhráva tím s najvyššou konštrukciou.

12

noviny, lepiaca páska

Uzol

Deti stoja v kruhu a chytia náhodne inú ruku. Následne sa snažia uzol rozpliesť tak, že utvoria kruh. Každá ruka uchopí iba jednu ruku.

12

x

Hľadáme smetiara

Súťaž 2 tímov. Každý od vedúceho dostane zoznam predmetov, ktoré musí nájsť v stanovenom priestore: hrebeň, ploský kameň, šišku, niečo rovné, niečo okrúhle, niečo zapáchajúce a tak ďalej. Vyhráva ten tím, ktorý nájde všetky veci v kratšom čase.

10

zoznam predmetov

Krtkovia

Jeden človek zavrie oči a druhý ho vedie po miestnosti. „Krtka“ je tiež možné navádzať pomocou hlasu, idúc pred ním, pomocou zvuku, či už nástroja alebo verbálneho (mľaskanie, pískanie, zvuk zvierat, a pod.).

10

x

Tunel z rúk

Dvojice detí vytvoria tunel tak, že stoja oproti sebe a predpažia. Jedno dieťa stojí na začiatku tunela a jeho úlohou je ho rýchlo prebehnúť tak, že pritom musí hlasno kričať. Zvyšok zdvíha ruky hore tesne pred jeho hlavou. Za tunelom musí byť voľný priestor na výbeh.

14

x

Lietadlo

Stojíme v kruhu, všetci tvárou do jedného smeru tak, že sa palce nôh dotýkajú piat osoby pred nami. Na znamenie si všetci sadnú na kolená osoby stojacej za nimi až celý kruh sedí. Potom môžeme zdvihnúť ruky nad hlavu, dať jednu nohu dovnútra, poštekliť človeka pred sebou a pod.

7

x

Húsenica

Všetci v kruhu si kľaknú a ruky položia na zem. Medzi svojimi dlaňami musia mať dlaň osoby po svojej pravej i ľavej strane, tak aby vznikla húsenica. Teraz je ich úlohou hýbať sa vpred tak, že správne pohybujú rukami.

10

x

Umývačka

Dva rady detí vytvoria tunel, cez ktorý prechádza každé dieťa. Všetky ho hladkajú po hlave a pleciach.

5

x

Skupinová socha

Jeden človek – vedúci, stavia z účastníkov sochu na určitú tému. Následne sa socha stavia bez vedúceho – kto ako chce. Nakoniec sa pýtame účastníkov, ako to bolo lepšie: s vedúcim či bez neho?

10

x

Dirigent

Jedna osoba opustí miestnosť, zvyšok si vyberie dirigenta. Ten ukazuje rôzne pohyby a zvyšok, sediac v kruhu, opakuje po ňom. Osoba, ktorá sa vráti, musí uhádnuť, kto je dirigentom.

10

x

Goofy

Deti sa pohybujú po miestnosti so zavretými očami. Jedno dieťa je “Goofy” (vyberieme ho bez toho, aby si to ostatné všimli). Deti sa stretnú poslepiačky a pýtajú sa: “Goofy?” - Ak nedostanú odpoveď, pripoja sa ku Goofymu, ak odpoveď dostanú, hľadajú ďalej.

12

x

Akapella

V strede kruhu stojí so zaviazanými očami človek a hmká si pesničku, ktorú všetci poznajú. Kruh pochoduje a nahlas ju spieva. Vo chvíli, keď stredný tleskne a ukáže na niektorú osobu, tá v spievaní pokračuje sama. Stredný sa snaží uhádnuť, kto to je.

12

x

Hudobné nástroje

Každé dieťa dostane papierik s názvom hudobného nástroja (každý nástroj sa vyskytuje dvakrát). Deti sa prechádzajú po miestnosti a “hrajú” na svojom hudobnom nástroji až dovtedy, kým nenájdu svoju dvojicu. Na znamenie “gitara” hrajú ďalej iba gitary, a tak ďalej.

5

papieriky s názvami hudobných nástrojov

Požiarnik Sam

Jedna osoba dostane úlohu preniesť všetkých účastníkov na vzdialenosť 2-3 metrov. Háčik je v tom, že každú osobu musí preniesť iným spôsobom, napríklad na rukách, cez plecia a pod.

15

x

Vyvolávačka

Hráči prebehujú z jednej strany na druhú podľa vyvolaných kategórií: “Tí, čo majú radi chipsy”, “Tí, čo majú na sebe niečo čierne”, “Tí, ktorých meno sa začína na samohlásku”, “Tí, ktorí majú blond vlasy.” Ten, kto spĺňa stanovenú kategóriu, prebehuje na druhú stranu.

10

stoličky

Hlad

Potrebujeme dva tímy a dve stoličky v primeranej vzdialenosti. Hráči štartujú v poradí k stoličkám, na ktorých sú položené piškóty. Každý musí zjesť jednu piškótu a zapískať. Ako sa mu to podarí, môže sa vrátiť naspäť k svojmu tímu. Hráme podľa pravidiel štafiet. Vyhráva prvý tím (hladnejší).

12

2 stoličky, piškóty

Vymenuj šesť

V kruhu sa podáva lopta (malý objekt). V určitej chvíli vedúci zvolá „stop!“ a povie písmeno. Dieťa, ktoré v tej chvíli držalo loptu, musí vymenovať 6 predmetov začínajúcich sa na dané písmeno predtým, než sa k nemu loptu v kruhu vráti.

7

loptička, malý predmet

Kohút

“Vajíčka” sa pohybujú po miestnosti a pri stretnutí s iným “vajíčkom” hrajú kameň – papier- nožnice. Víťaz sa stáva sliepkou, hľadá inú sliepku a ďalší súboj. Víťaz tohto súboja sa stáva kohútom a musí opäť nájsť kohúta. Víťaz sa stáva Superkohútom a vyhrá.

10

x

Nočná moľa

Kruh, dvaja ľudia sú v strede. Jeden z nich má zaviazané oči (lovec) a druhý je moľou. Cieľom lovca je chytiť moľu v kruhu. Keď lovec povie “hop-hop”, musí moľa odpovedať “tma-tma”, aby ju mohol lokalizovať. Hrá sa dovtedy, kým moľu nechytí.

10

šatka na oči

Pasca

Každý človek napíše na kus papiera úlohu, ktorú treba vykonať (reálnu). Potom vedúci oznámi, že svoj rozkaz musí vykonať každý sám, napríklad zatancovať break dance, zjesť lyžicu džemu a pod.

16

papier, perá

Kruhy

Hráči sa voľne pohybujú v priestore až kým vedúci zvolá číslo od 2 do 5. Teraz musia vytvoriť skupinky s príslušným počtom ľudí. Kto si nebude vedieť nájsť žiadnu skupinku, vypadáva a hra pokračuje ďalej.

7

x

Ovocie

Každý v kruhu predstavuje iné ovocie. Jedno ovocie je v strede. Vedúci povie nejaké ovocie a osoba v strede sa ho musí dotknúť predtým, než ten vykríkne iné ovocie. Po chytení sa v strede vymenia.

10

x

Miska s mincami

Na dne misky s vodou leží minca. Hráči postupne do vody vhadzujú menšie mince tak, aby pristáli na veľkej minci. Ten, komu sa to podarí ako prvému, vyhráva.

5

miska s vodou, veľká minca, menšie

Pozor, vajce!

Dva rady účastníkov stoja oproti sebe. Vajíčka sú na jednej strane. Na znamenie hráč prehodí svojmu partnerovi vajíčko na druhú stranu. Chytať ho môže iba jednou rukou. Ak hráč chytí, posúva sa o krok dozadu. Vyhráva dvojica, ktorá si vajíčko prehodí z najväčšej vzdialenosti.

12

vajíčka

Fúkači

Na natiahnutý špagát umiestnime plastový téglik, ktorý má na dne otvor. Úlohou hráčov je ho „prefúkať“ na druhú stranu čo najrýchlejšie. Vyhráva najrýchlejší „fúkač“.

7

špagát, plastové tégliky, nožnice

Koráliky

Každý z hráčov sa „navlečie“ na dlhý špagát (cez rukávy, nohavice a tak ďalej k ďalšiemu) ako koráliky. Keď sú už koráliky hotové, na jednom z koncov uviažeme studený kľúč (najlepšie čerstvo vybraný z mrazničky) a musíme ho prevliecť cez všetky koráliky.

16

dlhý špagát, kľúč

Chvostíky

Deti si zozadu za šortky upevnia stužky (chvost), behajú po celom priestore a skúšajú pochytať čo najviac chvostov od ostatných. Víťazom je ten, kto nazbieral najviac chvostov.

7

stužky

Chobotnica

Hráči prebiehajú cez ihrisko z jednej strany na druhú. V strede poľa je hlava chobotnice a hádže do prebiehajúcich loptu. Trafený hráč zostáva na mieste a stáva sa ramenom chobotnice. Chytá prebiehajúcich hráčov rukami (alebo aj hádzaním lopty).

10

volejbalové lopty

Gymnastika sklerotika

Vedúci vykonáva jednoduché gymnastické cviky, ktoré skupina opakuje, ale o jedno cvičenie pozadu. Napr. predklon, drep, poskok, sed a deti: stoj, predklon, drep, poskok, sed a tak ďalej.

7

x

Frisbee

10 m od miesta hádzania vyrobíme dva sústredné kruhy (1 a 3 m). Hráč má 10 frisbee diskov, ktorými hádže do kruhov – veľké za jeden bod, malé za 3 body. Víťazom sa stáva ten, kto získal najviac bodov.

12

lano, obruče, 10 frisbee diskov

Slepci

Účastníci stoja v kruhu, každý má pridelené číslo. Vnútri kruhu sú traja “slepci”. Vyvolajú číslo a osoby s týmto číslom si musia vymeniť miesto tak, aby ich hráči v strede nechytili. Keď kohokoľvek chytia, vymenia si roly.

7

x

Naháňačka vo dvojiciach

Rozdelenie do dvojíc - jeden uteká, druhý ho naháňa. Keď ho chytí, musí urobiť 10 drepov.

12

x

Balóny

Každý účastník má k členku priviazaný nafúknutý balón. Všetci sa snažia navzájom si balóny prasknúť. Vyhráva ten, komu zostane posledný balón. Diskusia – aké ste mali pocity, keď vám niekto balón praskol? A aké vtedy, keď ste ho vy praskli niekomu?

12

balóny

Veveričky

V priestore rozmiestnime obruče, ktoré symbolizujú diery v strome. Každá veverička, okrem jednej, má svoju dieru. Deti behajú po miestnosti a na znamenie sa musia do niektorej z dier skryť. Dieťa, ktoré skrýšu nenájde, v ďalšom kole dáva znamenie.

7

gymnastické obruče

Čarodejnica

Potajomky vyberieme jednu osobu, ktorá sa stane čarodejnicou. Keď sa tá nenápadne dotkne niečích rúk, ten človek zostane do 5 sekúnd od dotyku zakliaty (zamrzne a nemôže sa hýbať do konca hry). Skupina sa pomaly pohybuje v kruhu okolo miestnosti s rukami skríženými za chrbtom. Čarodejnica sa snaží pochytať čo najviac ľudí a skupina sa ju snaží obkolesiť, aby sa nemohla dotknúť ich rúk.

7

x

Krívajúci

Trom hráčom sa navzájom zviažu nohy tak, že stredná osoba ich má priviazané ku krajným. Takto zviazaní musia prekonať stanovenú vzdialenosť. Hrajú dva tímy naraz.

10

špagát

Súboj drakov

Dva rady detí oproti sebe sa držia za bedrá. Posledný z nich má za pásom pripevnenú šatku. Draci sa snažia navzájom si ukradnúť chvost a ochrániť svoj vlastný.

10

šatka alebo šerpa

Názorné scenáre outdoorových programov

Ako je možné vidieť v predchádzajúcej kapitole plnej praktických hier, príroda je nekonečným zdrojom aktivít, ktoré sa v nej dajú realizovať. V tejto časti si ukážeme niekoľko komplexnejších programov, ktoré vznikli spájaním rôznych prvkov a ktoré možno pri outdoorovej animácii využiť. Najlepšou vecou na celom procese tvorby je, že sa tu dajú kombinovať zdanlivo nekombinovateľné aktivity, čo je len potvrdením toho, o čom sme si hovorili v časti o možnostiach a formách outdroorových aktivít. Tým môžu vznikať nezabudnuteľné programy. Aj my sme hľadali niečo nové a zaujímavé a ukážeme vám niekoľko hotových príkladov hier a programov, ktoré vznikli podobným spôsobom. Všetky už boli otestované, môžete sa nimi inšpirovať, ľubovoľne ich upravovať a opätovne využívať. Samozrejme, nimi možnosti outdoorových animácií nekončia a záleží len od šikovnosti animátora, aké ďalšie aktivity dokáže pripraviť.

Nox Quaerox – nočný orientačný beh

Nox Quaerox je súťaž dvojíc na princípe orientačného behu scorelauf – na mape, ktorú dvojica dostane 2 minúty pred štartom, je vyznačených 20 kontrol s rôznou bodovou hodnotou, podľa vzdialenosti a náročnosti umiestnenia od miesta štartu. Hodnoty stanovíšť sa súťažiaci dozvedia po získaní mapy pred štartom a môžu si ich zapísať do hárku. Súťažiaci sa snažia v časovom limite pozbierať čo najviac kontrol a získať tak čo najväčší počet bodov. Čas je obmedzený na 40 minút. Za prekročenie časového limitu nasleduje penalizácia – za každú minútu navyše sa odpočítava 1 bod z už nazbieraných bodov. Časový limit na súťaž je 80 minút, po ňom je dvojica diskvalifikovaná. Vyhráva dvojica s najvyšším počtom bodov, pri rovnosti bodov nasledujú ďalšie kritériá (kratší čas, nižší počet negatívnych bodov).

Tento program bol pripravený ako nočná orientačná hra, je však možné ho využiť aj počas dňa. Odohrával sa v mestskom prostredí a bol zameraný skôr fyzicky – hráči nelúštili žiadne šifry ani nepostupovali z miesta na miesto podľa logických úloh. Bol úpravou klasických orientačných aktivít v netradičných podmienkach, vďaka ktorým sa stretol s veľmi pozitívnou odozvou.

Orientačné aktivity sú veľmi obľúbené, ich možností je veľa a nemali by chýbať v ponuke žiadneho zariadenia, ktoré má vlastných animátorov. Nemusia to byť len klasické fyzicky zamerané orientačné behy (pešie, horské či na horských bicykloch), scorelaufy (kde musíme nájsť v časovom limite veľké množstvo kontrol, ich poradie však nie je stanovené) či rogainingy (24-hodinové verzie scorelaufu). Dajú sa využiť mnohé kombinácie – spojené s hľadaním kódov, šifier, zamerané na rozvoj vedomostí z biológie či geografie, v letnej i zimnej prírode, v nočných hodinách i v indoorových priestoroch. Opäť záleží len od šikovnosti a skúseností animátora a od odsledovania toho, čo hostia v danej chvíli chcú a potrebujú.

Pevnosť Boyard

Pevnosť Boyard je jednoduchá zábavná súťaž tímov, ktoré sa snažia prekonať v časovom limite pripravenú trať, na ktorej sa nachádza 6 stanovíšť. Počas presunov medzi jednotlivými stanovišťami lúštia šifry a zbierajú indície, z ktorých sa na konci hry snažia vylúštiť heslo. Po úspešnom uhádnutí hesla získajú rozstrihaný obrázok a jeho zložením sa dozvedia, kde majú hľadať miesto, na ktorom je ukrytý poklad a v ňom mince, z ktorých sa snažia čo najviac nazbierať.

- Po vysvetlení pravidiel hry sa účastníci rozdelia do 6 tímov. Každý tím dostane mapu, na ktorej je vyznačené jeho prvé stanovište – každé družstvo sa vyberie inam. Zároveň tím dostane aj prvú šifru, ktorú sa do príchodu na prvé stanovište snaží vylúštiť.

- Šifry zohrávajú veľmi dôležitú rolu vo fáze presunu medzi stanovišťami. Jednak majú za úlohu rozvíjať komunikáciu a spoluprácu v tíme, slúžia však tiež na zjednodušenie a plynulosť pohybu medzi stanovišťami.

- Všetky úlohy na stanovištiach sú tímové, na ich splnenie je nutné zapojenie všetkých členov tímu.

- Ak tím po príchode na stanovište rozhodcovi na príslušnom stanovišti povie správne riešenie šifry, ten mu do mapy vyznačí presné miesto nasledujúceho stanovišťa. Ak šifru nevylúšti, rozhodca mu do mapy vyznačí iba okruh, v ktorom sa ďalšie stanovište nachádza a tím musí miesto dohľadať. Tento postup platí počas celej hry pri všetkých stanovištiach.

- Tím prichádza na stanovište s príslušnou úlohou. Ak úlohu splní, dostane šifru a indíciu. Ak úlohu nesplní, nedostane ani šifru ani indíciu. Rozhodca mu do mapy vyznačí iba okruh, v ktorom sa ďalšie stanovište nachádza Následne pokračuje k ďalšiemu stanovišťu.

- V tejto verzii hry tímy nestrácajú žiadneho člena družstva.

- Po absolvovaní všetkých stanovíšť sa tímy vracajú na miesto, kde začínali a tu sa snažia poskladať heslo z indícií. Keď si myslia, že ho vedia, oznámia ho hlavnému rozhodcovi. Ak je správne, rozhodca im následne odovzdá obálku s rozstrihaným obrázkom. Jeho poskladaním sa dozvedia miesto, kde majú hľadať miesto s mincami.

- Tu nastáva bod zlomu celej aktivity. Tímy skladaním obrázkov zistia, že ich obrázok je len jednou časťou 6-člennej skladačky veľkého obrázka, ktorý musia poskladať spoločne.

- Spoločným obrázkom je fotografia presného miesta, kam sa musia spoločne presunúť.

- Po príchode na miesto sa snažia pozbierať mince. Každý člen má však obmedzený počet mincí, ktoré môže preniesť. Je preto nutné spoločne si stanoviť taktiku, ako budú postupovať.

- Po pozbieraní potrebného počtu mincí ich následne čaká vyvrcholenie programu, kde výmenou za vyzbierané mince získajú vytúženú cenu, ktorá je odmenou za ich námahu.

Stanovištia:

- Lietajúci koberec – skladá sa z väčšej dosky s rozmermi 1,5x1,5m, na ktorej sú upevnené 2 laná. Úlohou tímu je vybrať 2 hráčov, ktorí budú ťahať, zvyšní hráči sa postavia na dosku. Ide tu o súhru hráčov. Keď hráči, ktorí stoja na doske, podskočia, môžu dvaja ťahajúci dosku potiahnuť. Takto sa snažia spoločne prekonať vyznačenú trať.

- Riečne kamene – tím sa snaží prekonať stanovenú vzdialenosť pomocou malých doštičiek. Tých má o 1 menej ako je členov tímu. Pohybovať sa môže len tak, že môže stúpať len po doštičkách, nesmie sa akoukoľvek končatinou dotknúť zeme, inak musí pokračovať od začiatku.

- Koľajničky – tímovou úlohou sú aj koľajničky. Tím ich má menej ako je počet hráčov, opäť pomocou nich musí prekonať stanovenú vzdialenosť. Hráči sa zoradia vedľa seba bokom. Na koľajničky, ktoré držia v predpažení sa im položí loptička a tú si postupne posúvajú až do cieľa. Je dôležité vzájomné zladenie sa tímu.

- Obrie lyže – tím dostane k dispozícii špeciálne lyže, pomocou ktorých musí prejsť vyznačenú trasu. Spoločne sa musia zladiť a prejsť vyznačenú trasu.

- Bludisko – na zemi je rozložené bludisko z veľkej siete. Cez bludisko vedie len jedna správna cesta na druhú stranu. Tú pozná len rozhodca. Hráči sa postupne spôsobom pokus – omyl snažia cez bludisko prejsť. Majú určené presné poradie, v ktorom sa musia striedať. Keď jeden hráči stúpi mimo, nasleduje ďalší, až sa nakoniec jeden hráč dostane do cieľa.

- Lanová dráha – medzi stromami je v malej výške natiahnutá lanová prekážková dráha. Úlohou tímu je postupne prejsť touto prekážkou tak, že ňou bez pádu a pomoci ostaných musí prejsť každý člen tímu. Ostatní stoja po stranách, podávajú dopomoc, zabezpečujú ho, aby nespadol.

Outdoor challenge

Outdoor games sú súťažou zmiešaných tímov, pozostávajúcou z 10 disciplín, ktoré sa v čo najkratšom čase snažia splniť jednotlivé úlohy. Celá hra je ohraničená časovým limitom 4 hodiny (je možné tento čas upraviť podľa počtu tímov, tak, aby to bolo motivačné). Meria sa iba čistý čas na stanovištiach, presuny medzi stanovišťami sa nerátajú. Ide skôr o fyzicky zameranú hru, rozvíja však tiež tímovú spoluprácu, taktické myslenie, búra bariéry medzi členmi tímu. Dá sa realizovať v akomkoľvek prostredí.

Pravidlá:

- Súťažia 5-členné tímy, v každom tíme musia byť minimálne 2 dievčatá. Každý tím pri prihlasovaní uvedie svoj názov.

- Tímy absolvujú 10 disciplín. Poradie jednotlivých disciplín je ľubovoľné. Z tohto dôvodu je veľmi dôležité správne stanovenie taktiky – je možné, že z časových dôvodov sa pri zle stanovenej taktike nepodarí niektorým tímom prejsť všetky disciplíny, keďže sa predpokladá väčší počet tímov ako disciplín. (V prípade menšieho počtu tímov primerane skracujeme čas hry).

- Za každú neabsolvovanú disciplínu sa tímu pripočíta časová penalizácia, ktorá sa bude rovnať času najpomalšieho tímu v danej disciplíne + 3 minúty.

- Na absolvovanie každej disciplíny musí tím na príslušnom stanovišti čakať spolu. Nie je teda možné, aby tím čakal na viacero disciplín naraz. V prípade, že sa tak stane, prizve rozhodca do súťaže ďalšie družstvo v poradí.

- Pri každej disciplíne sa pri plnení úlohy meria čistý dosiahnutý čas celého tímu.

- Každú disciplínu môže družstvo absolvovať len raz.

Víťaz

Vyhrá tím, ktorý absolvuje všetky disciplíny v najkratšom čistom čase.

Disciplíny:

Pneumatika – úlohou tímu je prejsť vytýčený okruh a to tak, že spoločne kotúľajú pneumatiku. Počas pohybu pneumatika nesmie spadnúť bokom na zem. Čas sa zastavuje vtedy, keď za cieľovú čiaru prejde pneumatika a posledný hráč z tímu.

Naklonená rovina – úlohou je presunúť sa na vrchol strmšieho svahu. Počas pohybu si hráči podávajú guľu. Počas podávania nesmie hráč zdvihnúť nohu zo zeme. Za každé zdvihnutie nohy pri podávaní nasleduje penalizácia.

Pavúky – lezenie na lezeckú sieť. Lezenie musí absolvovať každý člen družstva. Stanovenie taktiky a poradia je na tíme. Meria sa súčet čistých časov všetkých členov družstva .

Lietajúci koberec – skladá sa z väčšej dosky s rozmermi 1,5x1,5m, na ktorej sú upevnené 2 laná. Úlohou tímu je vybrať 2 hráčov, ktorí budú ťahať, zvyšní hráči sa postavia na dosku. Ide tu o súhru hráčov. Keď hráči, ktorí stoja na doske, podskočia, môžu dvaja ťahajúci dosku potiahnuť. Takto sa snažia spoločne prekonať vyznačenú trať.

Hororová jazda – súťaží sa na špeciálne upravenom bicykli. Tomu sa kolesá otáčajú do presne opačnej strany ako smeruje volant. Penalizácia nasleduje po každom dotyku nohy zeme a po opustení vyznačeného priestoru.

Hod budzogáňom – úlohou je prehádzať budzogáňom vytýčenú trať. Na začiatku si hráči stanovia poradie, ktoré musia dodržiavať a v tomto poradí budú budzogáň hádzať. Hráč pri hádzaní budzogáňa musí stáť obidvomi nohami na zemi. Po hode prvého v poradí pokračuje ďalší hráč z miesta, kde budzogáň zostal ležať.

Len nezvoň – túto prekážku tvorí drôt, ktorého sa počas celého priebehu súťaže hráči nesmú dotknúť železným krúžkom. Každý z hráčov drží jednu šnúrku, ktorými je železný krúžok pripevnený. Šnúrka sa môže držať celý čas len jednou rukou za koniec a nesmie sa skracovať.

Pivové debničky – úlohou je postaviť 10 pivových debničiek na seba. Jeden z hráčov je staviteľom, je istený zhora lanom, ostatní mu pri stavaní pomáhajú. Staviteľ sa nesmie akoukoľvek časťou tela dotknúť zeme.

Logo – na zemi je rozložené veľké logo, vo forme puzzle, ktoré je nutné poskladať.

Obrie lyže – tím dostane k dispozícii špeciálne lyže, pomocou ktorých musí prejsť vyznačenú trasu. Spoločne sa musia zladiť a prejsť vyznačenú trasu.

Zem 2.0.5.7 – zážitkový program školy v prírode

Zem 2.0.5.7 je projekt školy v prírode zážitkom. Jeho cieľom je ukázať účastníkom, zväčša deťom vo veku 8-12 rokov, aký dopad má ľudstvo na našu planétu a čo treba zmeniť, aby Zem do roku 2057 nezanikla. Práve v tomto čase budú mladí účastníci ešte stále na svete, vo veku tesne pred ukončením produktívneho veku. Téma je postavená na klasických prvkoch, ktoré v dnešnej dobe hýbu svetom a ktorých sú plné kiná – katastrofické scenáre hovoriace o konci sveta a „čo ak...“. V programe sa striedajú témy ako príroda, dobrodružstvo, šport, kreativita, ľudskosť a humánny prístup, spoločnosť a rozvoj komunity a ekologické a environmentálne témy, ktoré tak vytvárajú celkový obraz problematiky. Nosnou rekvizitou programu je rastlinka, ktorú deti musia najprv zachrániť a potom po celý čas udržiavať pri živote.

Program bol pripravený na 5 dní a je doplnkom a oživením klasickej školy v prírode – realizuje sa od 14. hodiny popoludní do 21. hodiny večer.

Denný program aktivít je popísaný v tabuľke.

Deň

Téma dňa

Intro do dňa – pri raňaj-kách

Kos-týmy

Blok 1

14.00 – 15.30

Prestávka

Blok 2

16.00 – 18.00

Prestávka

Blok 3

19.00 – 21.00

Extra blok 21.00 –

Pondelok

Stav ohrozenia –

To najlepšie v nás

X

Mission Impossible

Olovrant

Intro do školy v prírode + začiatok kreativity (príprava večerného programu)

Večera

Talent show

X

Utorok

Dobro-družstvo

– Kozmic-ký pro-gram

Animátori prezlečení ako mimo-zemšťania

Mimo-zem-šťan-ské

Planéta kovov

Olovrant

1.Lanové dráhy

2. Simulačné okuliare

3.Bludisko

4.Abeceda

Večera

Premietanie filmu – mimozemšťanská tematika, prepojenie do ďalších aktivít – nočná hra a enviro deň

Nočná hra – hľada-nie strate-nej ras-tlinky

Streda

Enviro deň

Animátori ako prírodné bytosti

Z prírod-ného mate-riálu

1.Nájdi svoj strom

2.Plíženie

3.Krtkovia a upíri

4.Ľudská kamera

Olovrant

Čo do prírody nepatrí – interaktívna hra

Večera

Oheň – slávnostné zapálenie ohňa; aktivity pri ohni,

spev – gitara

X

Štvrtok

Návrat do reality – Netra-dičná olympi-áda

Animátori ako grécki bohovia a športovci

Tógy, špor-tové oble-čenie

1.Softball

2.Slackline

Olovrant

3.Frisbee

4.Volejbal s plachtami

Večera

Záverečný ceremoniál – Diskotéka

X

Piatok

Ocenenie hrdinov a záchrancov planéty – odovzdá-vanie diplomov

Odovzdá-vanie diplomov hneď po raňajkách

Všetky dote-rajšie

X

X

X

X

X

X

Outdoorové animácie v Európe

Tak ako sú v európskych krajinách rozdielne možnosti outdoorového vzdelávania a získania kvalifikácií a certifikátov v tejto oblasti, značne sa líšia aj ponuky outdoorových voľnočasových aktivít, ktoré jednotlivé krajiny ponúkajú v rozvoji cestovného ruchu. Trend je jasný – všetci sa snažia vybrať a ukázať to najlepšie, čo v ich krajine je. A na to potrebujú kvalifikovaných ľudí, ktorí ľuďom tieto možnosti sprostredkujú a ktorých si musia sami vychovať. V tejto kapitole si priblížime aktuálne stavy outdoorových animácií v našom najbližšom geografickom okolí, v strednej Európe, konkrétne na Slovensku, v Českej republike a v Poľsku, a okrajovo si zhrnieme situáciu vo zvyšných krajinách starého kontinentu.

Outdoorové animácie na Slovensku a v Českej republike

Zámerne sme spojili obe krajiny do jednej kapitoly, aby sme mohli lepšie poukázať na ich spoločné prvky i nemalé rozdiely. Tie sú dozaista spôsobené ich odlišným historickým vývojom, geografickými odlišnosťami a ďalšími faktormi, čoho výsledkom je výrazne odlišná mentalita, ktorá medzi ľuďmi z týchto krajín zaručene je, a ktorú jasne badať aj v súčasnosti. Podobne je tomu aj v outdoorovej oblasti, keďže v časoch jej prvotného rozvoja začiatkom 20. storočia sa v oboch krajinách výchova a vzdelávanie v prírode uchytili veľmi odlišne. Najmä v Čechách sa outdoor, v podobe ako ho vnímame dnes, stretol s oveľa väčším úspechom a postupne si tu formoval svoju vlastnú tvár (známe je najmä hnutie tramping), ktorá sa vyšpecifikovala až do osobitného smeru outdoorového a zážitkového vzdelávania, o čom sme hovorili už v úvode. Nemusíme ale vôbec smútiť, história je jedna vec, v súčasnosti však disponujeme mnohými dôležitými poznatkami a otázkou je, ako ich využijeme pre to, aby sme mohli v outdoore úspešne napredovať. Nepochybnou skutočnosťou je, že obe krajiny ponúkajú veľký potenciál ich prírodného a kultúrneho bohatstva, ktoré je možné pri rozvoji outdooru využiť. Povedzme si preto, aké sú prednosti jednotlivých krajín a v čom sa môžu navonok úspešne prezentovať i vzájomne inšpirovať.

Faktom je, že obidve krajiny majú prepracovaný a kvalitný systém značených peších turistických trás, ktorý nemajú a môžu im závidieť mnohé iné vyspelejšie outdoorové krajiny. Kvalitne sú spracované aj ich on-line verzie, napr. slovenská www.turistickamapa.sk alebo česká www.mapy.cz. Z pohľadu značených cyklistických trás je však na tom Česko omnoho lepšie a Slovensku tu ešte zostáva priestor na rozvoj. Je zrejmé, že medzi obidvomi krajinami je neporovnateľný rozdiel v celkovom georeliéfe, ale ten by mal byť práve v outdoore skôr výhodou. Najvážnejším rozdielom je jednak samotná kilometráž trás ako i presná štandardizácia týchto ciest. V oboch krajinách ale napríklad začínajú pribúdať a rozvíjať sa rôzne bike-parky. Tie sú atraktívne najmä pre mladšiu generáciu, cez ktorú možno osloviť ďalšie, čo už pochopili napríklad v Škótsku, kde sa ich slávny jazdec Danny MacAskill stal jednou z oficiálnych tvárí rozvoja cestovného ruchu v krajine.

Významnejšie rozdiely badať hlavne v akademickom (vysokoškolskom) rozvoji outdooru, ktorý by mal do praxe priniesť práve takýchto odborníkov. Z pohľadu vysokých škôl už polovica českých pracovísk zameraných na telesnú výchovu a šport ponúka možnosť získať vysokoškolský titul v oblasti outdooru, a teda aktívne reagujú na potreby trhu, zatiaľ čo na Slovensku ani jedna (!). Aj ponuka možnosti získať ďalšie odborné vzdelávanie na univerzitách sa značne líši. Zatiaľ čo v Čechách existujú viaceré a veľmi rôznorodé možnosti získania certifikátu i z oblasti výchovy a vzdelávania v prírode, na Slovensku sú tieto možnosti obmedzené zväčša na hard skills, teda technické zručnosti v jednotlivých športoch. Vo vysokoškolskej oblasti za našim susedom značne zaostávame.

Podobne v úzadí sú u nás ponuky firemného outdoorového vzdelávania. – Tu máme na mysli skutočné vzdelávacie projekty, zamerané na rozvoj jednotlivcov i tímov. Na Slovensku zväčša prevládajú a využívajú sa jednorazové atrakcie, ktorými sa pokrývajú firemné „teambuildingy“ (ktoré sú však skôr akýmisi neformálnymi stretnutiami zamestnancov, ľudovo tiež žartovne nazývanými „gulášpárty“, a nie riadeným rozvojom). Ponúk a intenzívnejšieho využívania v porovnaní s Českom je opäť oveľa menej, aj keď sa začínajú objavovať prvé lastovičky. Tento fakt je do veľkej miery spojený s rozdielnou mentalitou, ktorú sme už spomínali, a tým pádom menším dopytom po podobne ladených aktivitách s intenzívnejším využívaním prírody. V oboch krajinách je omnoho výraznejšie rozvinutá oblasť outdoorových eventov. Existuje mnoho organizácií a firiem, ktoré sa špecializujú na jednorazové akcie a atrakcie, tých sa dá nájsť mnoho, záleží to hlavne od regiónu, v ktorom sa človek nachádza a čo mu môže ponúknuť (voda, skaly, lesy a podobne).

V neziskovom sektore ide v outdoorovom vzdelávaní zväčša o aktívnych jednotlivcov či skupiny ľudí, ktorí žijú outdoorom, angažovali sa v rôznych organizáciách, prežili na ich akciách svoju mladosť, táto práca ich baví a chcú ju prinášať ďalším. Svoje aktivity realizujú zväčša na báze dobrovoľnosti. Na Slovensku svoju činnosť realizuje viacero svojim spôsobom „vyhranených“ organizácií (nábožensky orientované, environmentálne ladené a pod.), existuje však aj mnoho všeobecnejšie zameraných, ktoré prepájajú viaceré prvky (outdoor, enviro témy, osobnostný rozvoj a pod.) a ich snahou je najmä aktívne trávenie voľného času mladých ľudí a ovplyvňovanie ich pozitívneho rozvoja. Mnohé z nich sa snažia kráčať s dobou a prinášajú veľmi zaujímavé projekty. V súčasnosti svoje aktivity realizujú tiež prostredníctvom neziskových projektov, resp. projektov hradených z rôznych fondov a posúvajú ich aj do medzinárodnej podoby. Z pohľadu objemu organizácií zaoberajúcich sa outdoorom je ich opäť viac v ČR, vďaka čomu je aj prenos informácií k ďalším generáciám omnoho intenzívnejší a úspešnejší. Najznámejšou a najvplyvnejšou organizáciou na tomto poli je určite Prázdninová škola Lipnice, ktorá sa v súčasnosti orientuje tak na neziskový ako i ziskový sektor. Mnohé slovenské neziskové organizácie, ktoré sú aktívnejšie a vidno dnes u nich aj reálne projekty a úspechy, sú zväčša prepojené práve na túto organizáciu alebo z jej koreňov vyrastali, čerpali a rozvíjali sa. Považujeme to za veľmi dobrý krok aj do budúcna, nie však v zmysle preberania kompletných produktov, ale z pohľadu snahy inšpirovať sa tam, kde to funguje a aplikovať získané poznatky na domáce podmienky.

Z pohľadu animácií, a predovšetkým outdoorových voľnočasových animácií, nie sú tieto služby v strediskách cestovného ruchu v oboch krajinách ešte úplne etablované, aj keď trend ich postupného uplatňovania je úplne jasný. Opäť je viditeľný rozdiel v ich objeme a intenzívnejšom využívaní, opäť ale v prospech slovenského západného suseda. Ten je určite spôsobený rozdielnou ponukou vzdelávania v outdoore, na základe ktorej sa mnohí mladí ľudia, ktorí práve túto oblasť vyštudovali, začínajú aktívne angažovať v cestovnom ruchu. Aj na Slovensku sa už animácie začínajú objavovať, sú však skôr lokálne a eventové, nie sú dlhodobé a nedajú sa ešte v súčasnosti považovať za koncepčne plánované a riadené.

Priestor pre rozvoj outdooru je teda obrovský, bude však potrebovať kvalitných ľudí. Dopyt po outdoorových i „klasických“ animátoroch sa už v dohľadnej dobe bude intenzívne zvyšovať, tak v Čechách ako i na Slovensku. Adekvátne koncepcie vzdelávania outdoorových animátorov a možností programov už existujú a sú pripravené na využívanie. Je len potrebné sa rozhliadnuť tým správnym smerom, začať tejto oblasti veriť, investovať do kvalitných profesionálov, postupne rozvíjať svoju základňu programov a outdoor začne prinášať svoje ovocie aj v slovenskom i českom cestovnom ruchu.

Outdoorové animácie v Poľsku

Na jednej strane veľmi vysoko oceňujeme citlivosť poľského trhu cestovného ruchu na novinky, z druhej strany nás prekvapuje, akí nedôverčiví sú hotelieri a prezidenti cestovných kancelárií v najväčšej krajine strednej Európy. Veľmi dobre si pamätáme na časy, keď sme tvorili základy profesie animátora voľného času v Poľsku. Bolo to okolo roku 2005. Nedali sa vtedy nájsť takmer žiadne informácie na internete, nehovoriac už o tom, že neexistovala akákoľvek dostupná publikácia na túto tému. V súčasnej dobe už každá významná cestovná kancelária spolupracuje s animátormi a väčšina hotelov prinajmenšom aspoň zvažovala túto formu marketingu.

Prešlo sotva niekoľko rokov a čosi, čo bolo nové a neznáme sa spopularizovalo do takej miery, že to možno uznať za univerzálne. To isté platí aj pre outdoorové aktivity. Spočiatku sa opatrní Poliaci pozastavovali nad tým, na čo je komu ďalšia forma trávenia voľného času a ešte k tomu s anglickým názvom. Postupne sa však začalo objavovať čoraz viac outdoorových firiem, outdoorových školení a dokonca i univerzít, ktoré vzdelávajú v oblasti outdooru. Poľský trh je teda citlivý na novinky, ale zvyčajne mu trvá niekoľko rokov (a zvyčajne omnoho viac ako krajinám západnej Európy), kým sa do novej oblasti pustí.

V súčasnej dobe možno v Poľsku nájsť prinajmenej niekoľko firiem zaoberajúcich sa outdoorovými aktivitami. Často sú to eventové organizácie, ktorých jedným z produktov sú aktivity pod šírim nebom, pre rôzne cieľové skupiny, firmy alebo inštitúcie. Tieto spoločnosti ponúkajú celý rad aktivít, od horolezectva cez survival až po rôzne hry v prírode. Takže ak nejaká firma (napríklad hotel či cestovná kancelária) nechce investovať do trvalých outdoorových animácií, môžete si objednať jednorazový event u špecializovanej spoločnosti.

O poľskom outdoore si možno tiež prečítať na nezávislých internetových portáloch určených pre odborníkov. Príkladmi môžu byť www.outdoormagazyn.pl či www.outdoor.org.pl. Na týchto portáloch hovoria športovci, profesionálni horolezci, ale i lektori outdoorových školení pre firmy i ľudia, pre ktorých je prebývanie v prírode, a niekedy dokonca i v extrémnych podmienkach, vášňou či dokonca životným štýlom. Príklady tohto typu sú veľmi inšpiratívne a – na rozdiel od možnej mienky – niekedy celkom jednoducho prenosné do oblasti komerčného cestovného ruchu.

Rastie tiež počet organizácií, ktoré v outdoore vzdelávajú. A tak môžeme v Poľsku nájsť súkromné firmy, ktoré organizujú kurzy rôznych dĺžok (napr. 2-dňový outdoorový tréning), ale aj vysoké školy, ktoré vzdelávajú v špecializáci “outdoorového inštruktora.” Tento trend ukazuje, že bude čoraz jednoduchšie získať v tejto oblasti rôzne certifikáty, pretože vzdelávacie inštitúcie (vrátane tých štátnych) vidia v outdoore i vo všeobecnosti v oblasti voľnočasových služieb čoraz väčší potenciál.

Rastúci počet odborníkov sa ďalej premieta do rastúceho, ale stále nízkeho počtu publikácií o outdoore v Poľsku. V čase písania tejto knihy sme nenašli žiadnu komplexnú publikáciu na tému outdoorových aktivít, ale veľkej popularite sa tešia knihy zahraničných autorov, akou je napríklad „Outdoor – vášeň a dobrodružstvo“ od Beara Gryllsa – preložená do poľštiny. Bear Grylls je v určitom zmysle outdoorovou celebritou – jeho programy, v ktorých sa porovnáva s prírodou bez pomôcok civilizácie sa u Poliakov tešia veľkej popularite a vysokej sledovanosti. Možno však nájsť rad článkov a niekedy dokonca aj celých kapitol kníh zaoberajúcich sa outdoorom. My dúfame, že naša kniha prispeje k doplneniu týchto poznatkov.

Zo začiatku veľmi opatrne, ale s veľkou pravdepodobnosťou sa začnú na poľskom trhu objavovať outdoorový animátori. Často nimi sú inštruktori horolezectvo, survivalu či lyžovania, ktorí chceli premeniť svoju vášeň na spôsob zarábania peňazí a vedeli, že ak chcú predať bejaký svoj produkt, musia upaviť svoj pro-klientsky prístup a trochu skomercionalizovať svoje nápady. Byť len inštruktorom už v dnešnej dobe totižto nestačí. Stále viac a viac náročnejší klienti, ale tiež čoraz menej fyzicky zdatní, požadujú nielen adrenalín, ale aj humor, podporu a motiváciu. Preto „surový“ inštruktor musel ustúpiť a prenechať svoje miesto animácii. Predpokladáme, že v tejto oblasti trhu sa nachádza perspektíva rýchleho rozvoja. A z vlastných skúseností vidíme, že hotely a cestovné kancelárie, ktoré aplikujú novinky do svojho portfólia služieb, na určitý čas získavajú konkurenčnú výhodu a vylepšujú svoje finančné výsledky. Pri udržaní tohto trendu, v ktorý veríme, budú čoskoro outdoorové animácie rovnako populárne ako Nordic Walking v rekreačných strediskách (a ktorý je sám o sebe tiež príkladom outdoorovej aktivity).

Outdoorové animácie v ďalších krajinách Európy

Z pohľadu outdoorových animácií v Európe prinášame (podobne ako v kapitole o európskych organizáciách ponúkajúcich outdoorové školenia) len krátky prehľad. Ako už vieme z historických východísk, krajiny starého kontinentu boli rôzne ovplyvňované a aplikoval sa u nich iný outdoorový prístup a v súčasnej dobe sú tým pádom na rozličných úrovniach. Mnohé krajiny investovali nemalé množstvo prostriedkov a energie práve do rozvoja turistického ruchu, snažili sa zatraktívniť podmienky, ktoré už doma mali a tento prístup sa vyplatil. Mnohé oblasti sa navštevujú práve vďaka bohatej ponuke outdoorových možností. Na vysokej úrovni sú však nielen ubytovacie, stravovacie či voľnočasové možnosti, ale predovšetkým prístup k zákazníkom a práca s ľuďmi – komunikácia, ústretovosť, vytváranie príjemnej atmosféry a pod. Toto sú veľmi dôležité prvky, na ktorých ešte musíme zapracovať a ktorých znovuzrodenie a aplikácia bude tiež vážnym faktorom úspechu.

Praktické prínosy animácie pre hotely, cestovné kancelárie a organizácie v cestovnom ruchu

Každé ubytovacie zariadenie na Slovensku ako i každá cestovná kancelária či organizácia v cestovnom ruchu by sa mala v prvom rade zamyslieť, či sú jej produkty dostatočne atraktívne pre súčasných i budúcich zákazníkov. Je možné, že im chýba ponuka voľnočasových aktivít a to je proti trendu, ktorý možno pozorovať na trhu.

Druhým krokom je odpovedať si na otázku, či a aké voľnočasové služby je možné zaradiť jednoducho a bez akýchkoľvek nákladov. Možno, že sa hotel nachádza v blízkosti plavárne alebo bazéna a to treba jasnejšie zdôrazniť a využiť v ponuke. Možno, že cestovná kancelária má vo svojich radoch delegáta, ktorý by mohol k svojim činnostiam doplniť animácie, pretože vlastní certifikát animátora a má potrebné skúsenosti z predchádzajúcich sezón. Možno, že zariadenie môže zákazníkom ponúknuť nejaké bezplatné atrakcie v rámci ich pobytového balíka, ako napríklad „Večer doskových hier“, ktoré má už roky vo svojich nepoužitých zásobách...

Zaujímavým zistením môže byť, že mnohokrát sa dajú voľnočasové služby urobiť bezplatne alebo lacno, môže ich zrealizovať náš súčasný zamestnanec a nie je potrebná ďalšia zbytočná námaha, aby boli uplatnené v štandardných službách – ubytovaní a stravovaní.

Idúc ďalej stojí v každom stredisku za zamyslenie, či má zaujímavé podmienky pre trávenie voľného času vonku, mimo budovy, v najbližšom okolí. Nie bez dôvodu dosahujú najlepšie príjmy hotely nachádzajúce sa na horách či pri jazere – ich situovanie je v skutočnosti atrakciou samou o sebe a ich hostia veľmi radi trávia čas v lone prírody (pri vode, na turistických chodníkoch). Netreba to však vzdávať, ak sa hotel nachádza ďaleko od prírodných zaujímavostí, či keď sa nachádza priamo v lese. Niekedy vystačí pár stromov, obyčajná lúka či dokonca jednoduchá betónová plocha pri hoteli, čím môže výrazne zvýšiť svoju príťažlivosť.

Ak už svoje miesto poznáme, zamyslime sa, čo by sme v ňom mohli hosťom ponúknuť. Môžu to byť atrakcie, ktoré nepotrebujú dozor či obsluhu, ako napríklad otvorený gril alebo ohnisko, kde si hostia sami môžu založiť oheň a opekať (i v hoteli zakúpené) špekáčiky či slaninku. Alebo stačí dať postaviť jednoduchú šachovnicu na obrie šachy či natiahnuť hojdaciu sieť medzi stromami.

Naše aktivity budú oveľa zaujímavejšie a marketingovo efektívnejšie, ak do nich zapojíme vedenie strediska. Spočiatku to nemusí byť animátor, ale napríklad zodpovedne pripravený recepčný, či dokonca jeden z majiteľov (ktorý pobyt svojím hosťom spríjemní napríklad hrou na gitare – nie preto, že musí, ale preto, že ho to baví). Niekedy i naši stáli, doterajší zamestnanci budú považovať takúto dodatočnú úlohu za výzvu a budú sa na ňu chcieť podujať.

Posledným krokom, avšak najpotrebnejším a najefektívnejším, je zváženie zamestnať v hoteli outdoorového animátora. A tu pozor – vôbec to nemusia byť vysoké náklady. Na začiatku si môžete overiť efektívnosť takejto služby a vyskúšať ho na víkend. Po ňom sa môžete hostí opýtať (alebo im dať anonymný dotazník), čo sa im v stredsku najviac páčilo, čo by na ňom odporučili aj ďalším a či by sa sami doňho opäť vrátili. Zo skúseností vieme, že z pohľadu výhod a pozitívnych dojmov zákazníci vpisujú práve animácie či animátora ako takého.

Vyzbrojení týmito vedomosťami a reálnymi dôkazmi v podobe dotazníkov je následne potrebné začať uvažovať o spolupráci s firmou špecializujúcou sa na animáciu. Podobných spoločností je na trhu prinajmenšom niekoľko. Stačí do vyhľadávača vložiť výraz „animátor voľného času“ alebo „outdoorový animátor“ a objavia sa organizácie, ktoré majú skúsenosti s týmto druhom činnosti. Angažovanie animátora odbornou organizáciou je o to jednoduchšie, že sa nemusíte starať o jeho hľadanie (špecializované firmy to zrealizujú na základe početných skúseností s animátormi) a školenie (firmy, ktoré sa animáciou zaoberajú, pripravia animátora omnoho lepšie ako tie, ktoré nie sú špecialistami v tejto oblasti). Vďaka outsourcingu animácie sa tiež môžete spoľahnúť na „náhradného“ animátora v prípade úrazu či náhlych zdravotných problémov predchádzajúceho, alebo ak sa vám neosvedčil – spravidla celkom bezplatnú, ako súčasť zmluvy o využívaní jednotlivých služieb. Šetrí to čas, peniaze a nervy, ktoré by mohol spotrebovať vlastný výber a vzdelávanie animátorov.

V takýchto prípadoch sú náklady na pracovnú pozíciu animátora okrem jedného hotelového lôžka a spoločného stravovania s ostatným personálom spojené s jeho platom, ktorý sa bude v prípade jeho trvalého pracovného pomeru pohybovať medzi 500-750 eurami na mesiac, v závislosti od dĺžky trvania zmluvy, podmienkach a charakteristike práce odborníka na outdoor. A či sa takéto náklady vyplatia? Veríme, že v predchádzajúcich kapitolách sa nám už na túto otázku podarilo odpovedať, a ak nie, potom to zhrnieme takto: Náklady na získanie spokojnosti zákazníkov, pozitívnych referencií „šepkaného marketingu“ a lojality ľudí, ktorí sú ochotní zaplatiť za služby v hoteli alebo v cestovnej kancelárii sú veľmi vysoké. Animácia je jednou z najlacnejších a najúčinnejších foriem týchto aktivít a väčšina organizácií, ktoré ju aspoň raz vo svojom podnikaní využila vie, že sa k nej bude vracať i v budúcnosti ...

Databáza hier a aktivít na každú príležitosť

Znalosť množstva hier a aktivít je v práci animátora nevyhnutná. Každý rok bude potrebné niečím turistov zaujať – a hry a aktivity sú pre túto príležitosť ideálne. Nižšie v tabuľke sa nachádza celý rad takýchto overených hier a aktivít. Každá z nich je vhodná v práci s hosťami. Nájdeš tu hry pre deti, mládež, dospelých i seniorov. Bez ohľadu na pohlavie, národnosť či vek – určite tu nájdeš ten správny spôsob animácie voľného času.

Tabuľka sa skladá z piatich stĺpcov. Každý z nich popisuje iný faktor hry:

a) Hra / aktivita – tu nájdeš názov hry alebo aktivity, ten ale nie je záväzný a pre svoje vlastné potreby ho môžeš akokoľvek premenovať.

b) Typ aktivity – tento stĺpec popisuje zameranie hry, či je to hra kondičná, komunikačná, kreatívna, nočná a pod.

c) Popis – v tejto časti sa nachádza popis pravidiel hry.

d) Min. vek – tento stĺpec hovorí o minimálnom veku hráčov.

e) Pomôcky – tu sú uvedené všetky pomôcky, ktoré sú pri realizácii hry potrebné.

Hra / Aktivita

Typ

Popis

Min. vek

Pomôcky

Naháňačka s podliezaním

Zahrievacia

Dvaja hráči sú určení ako naháňajúci. Môžu chytať kohokoľvek. Chytený hráč musí zostať stáť na svojom mieste. Do hry sa vráti tak, že mu niekto z naháňaných podlezie pomedzi rozkročené nohy.

5

X

Naháňačka s dvojicou

Zahrievacia

Dvaja naháňajúci sa držia za ruky a naháňajú. Ten z nich, ktorý niekoho chytí, je voľný a na jeho miesto vo dvojici nastúpi chytený. Obmenou je naháňačka v trojici. Chytený sa priradí k trojici vždy z pravej strany a ľavý krajný hráč je voľný.

5

X

Naháňačka smiešna

Zahrievacia

Zo všetkých zúčastnených určíme jedného (prípadne dvoch) naháňajúcich. Ten vo vymedzenom priestore 20x20m naháňa. Koho sa dotkne, stáva sa naháňajúcim a po celý čas hry sa musí držať rukou na mieste, kde bol chytený. Keď je hráč chytený tretí a ďalší raz, drží sa na miestach posledných dvoch zásahov. Pri chytaní sa môže na okamih pustiť.

5

X

Moskytia naháňačka

Zahrievacia

Dvaja hráči sú určení ako moskyty (komáre) a naháňajú. Keď je hráč chytený (poštípaný), musí zostať na mieste. Do hry sa vráti tak, že ho dvaja ľubovoľní hráči obstúpia a chytia sa za ruky, bez toho, aby ich komáre poštípali. Naháňaní ešte majú jednu možnosť, ako sa zachrániť, a to tak, že sa minimálne 8 hráči chytia za ruky predtým ako ich komáre poštípu, a tým komáre prehrali.

5

X

Mohame-dánska naháňačka

Zahrievacia

Jeden naháňajúci naháňa ostatných. Chytiť môže kohokoľvek. Naháňaní sa pred chytením môžu zachrániť mohamedánskym kľakom (sed kľačmo, ruky na zem). Do hry sa vrátia vtedy, keď ich ktokoľvek z naháňaných preskočí a môžu znovu bežať.

5

X

Naháňačka s pribúda-ním dvojíc

Zahrievacia

Podstatou hry je naháňačka dvojíc s pribúdaním dvojíc. Pred hrou určíme len jednu dvojicu. Po začatí hry dvojica chytá ďalšieho hráča, tým vznikne trojica, ďalej štvrtého a títo štyria sa delia na dve dvojice a každá samostatne naháňa a chytá ostatných. Hra končí chytením posledného.

6

X

Páry^2 (Páry na druhú)

Zahrievacia

Hráči vytvoria dvojice, ktoré sa držia za ruku. Každá dvojica má pridelenú druhú dvojicu, s ktorou sa vzájomne naháňa. Hrá sa v priestore 20x20 metrov. Nie je dovolené bežať, len chodiť! Ak je dvojica chytená druhou dvojicou, musí vykonať obrat o 360°, až tak môže pokračovať ďalej v hre.

6

X

Naháňačka v pároch

Zahrievacia

Naháňačka prebieha v priestore 20x20 metrov. Všetci hráči sú rozdelení do dvojíc. Dvojice sa naháňajú len medzi sebou. Keď je naháňaný chytený svojim naháňajúcim, musí pred tým, ako začne chytať, urobiť obrat o 360° (720°). Nikto nesmie opustiť hraciu plochu, ak sa tak stane, stáva sa naháňajúcim.

6

X

Na ihlu a niť

Kondičná

Z celkového počtu hráčov sa vyberú 2, ktorí sa postavia bokom. Zvyšní hráči vytvoria kruh tak, že keď upažia, dokážu sa so svojimi susedmi chytiť za ruky. Z dvoch vybraných hráčov je jeden naháňajúci, druhý je naháňaný. Keď naháňaný prebehne pomedzi dvoch ľudí v kruhu (či z vnútornej alebo z vonkajšej strany), daná dvojica sa chytí za ruky a vytvorí tým bariéru, ktorú naháňajúci už nesmie pretrhnúť. Úlohou naháňaného je „zošiť“ kruh pred tým ako je chytený. Keď ho naháňajúci chytí, hra je ukončená. Postupne sa vystriedajú všetci hráči.

7

X

Bu-Ku-Hu

Kondičná

Hráči sa rozdelia do troch skupín: Bu, Ku a Hu. Vzájomne sa vydávajúc svoj charakteristický zvuk naháňajú, a to tak, že Bu naháňa Ku, Ku naháňa Hu a Hu naháňa Bu. Chytený hráč sa stáva členom skupiny, ktorou bol chytený a v tom okamžiku mení aj svoj charakteristický zvuk. Hrá sa na čas.

6

X

Lavína

Kondičná

Hru hrajú 2 družstvá. Na začiatku stoja obe za štartovou čiarou. Pred každým družstvom je vo vzdialenosti 15m vyznačená méta. Každý hráč je očíslovaný. Na povel vybieha hráč č. 1, obehne métu a vracia sa za štartovú čiaru. Tam vezme za ruku hráča č. 2 a spoločne obiehajú métu. Po návrate berú za ruku tretieho hráča a opäť spolu bežia okolo méty. Takto hra pokračuje až kým všetci hráči spoločne obehnú métu a postupne začnú zanechávať hráčov od prvého na štarte. Do cieľa nakoniec dobehne posledný hráč. Držanie hráčov počas hry sa nesmie prerušiť, inak sa začína opäť od štartu.

5

X

Štipce na chrbát

Kondičná

Hráči sa pohybujú vo vyznačenom území. Každý má tri štipce na bielizeň. Úlohou každého z nich je zbaviť sa svojich štipcov a to tak, že ich pripne komukoľvek z protihráčov, ktorí sa ale budú snažiť o to isté. Štipce je dovolené pripínať len na chrbát. Štipce, ktoré hráčovi pripne protihráč, mu zostávajú, a musí sa zbaviť aj ich. Víťazom sa stáva ten, kto sa zbaví všetkých svojich štipcov. Keď sa mu to podarí, vykoná drep s výskokom a obratom o 360° a zároveň zakričí, že je víťaz.

7

štipce

Predaj roh!

Kondičná

Hráči vytvoria kruh. Vybraný hráč nemá svoje miesto a je mimo kruh. Podíde k akémukoľvek hráčovi, postaví sa pred neho a povie: „predaj roh!“. Ten mu odpovie: „Nepredám, darom dám!“. V tom momente sa obaja hráči rozbehnú vľavo poza celý kruh a ten, ktorý sa ako prvý vráti na miesto, stáva sa jeho pánom. Porazený musí ísť kupovať roh inam a vyzvať iného protihráča.

5

X

Vyzývaná

Kondičná

Hráčov rozdelíme do rovnako početných družstiev, ktoré stoja vo vzdialenosti 15m od seba. Jeden hráč z prvého družstva sa vydá k súperom, ktorí ho očakávajú s nastavenými dlaňami. Útočník voľne prechádza pred protihráčmi a v nestráženom okamihu pľasne jedného z nich po dlani. V tej chvíli sa obráti a uteká späť k svojmu družstvu. Pľasnutý hráč ho má za úlohu chytiť pred tým ako dôjde domov. Ak sa mu to podarí, prechádza útočník k protihráčom, ak nie, prechádza pľasnutý do družstva útočníka. V druhom kole vysiela útočníka druhá skupina. Víťazí družstvo, ktoré má po určenom časovom limite viac členov.

5

X

Vlečné lode

Kondičná

Vyznačíme štartovú čiaru a vo vzdialenosti asi 20m od nej vyznačíme cieľovú čiaru. Hráčov rozdelíme do družstiev o rovnakom počte členov. Družstvá sa postavia do zástupov a každé družstvo dostane lano 3m dlhé. Na povel si prví dvaja hráči priviažu lano okolo pásu. Po jeho uviazaní bežia k cieľovej čiare. Tam si prvý hráč lano odviaže a druhý sa vracia aj s lanom späť na štartovú čiaru. Na nej sa naviaže tretí hráč a spolu opäť bežia k cieľovej čiare, kde sa druhý hráč odviaže a tretí beží späť po ďalšieho hráča. Družstvo, ktoré ako prvé dopraví do priestoru cieľa všetkých svojich hráčov, vyhráva.

7

laná

Beh s dlhou kladou

Kondičná

Hráči sú rozdelení do troch družstiev. Dvojica hráčov musí po vyznačenej trase medzi stromami preniesť dlhú kladu (lavičku). Klada ja primerane dlhá (aspoň 3,5 metra) a je úmerná fyzickej zdatnosti hráčov a dĺžke trate. Po prejdení trasy lavičku preberajú ďalší dvaja hráči a pokračujú v štafete.

8

lavička

Kenguria naháňačka

Kondičná

Hrá sa vo dvojiciach. Úlohou každej dvojice je prejsť vopred pripravenou trasou v čo najkratšom čase. Na začiatok vybehne prvý z dvojice dopredu, do vzdialenosti, ktorú považuje za dostatočnú, ale len skáčuc znožne. Keď zastane, vzpaží s vystretými prstami na rukách. Druhý z dvojice následne hádže gymnastickou obručou a snaží sa trafiť svojho spoluhráča tak, že naňho musí nahodiť obruč. Ten sa môže nakláňať len pohybom v páse, ale trup je stále vystretý. Ak je hod neúspešný, ten, čo hádže musí ísť po obruč, vrátiť sa na pôvodné miesto a hádzať znovu. Keď je hod úspešný, skáčuc znožne sa presúva do vhodnej vzdialenosti a hádže prvý z dvojice. Vyhráva dvojica, ktorá prvá úspešne zvládne trať.

6

gymnastic-ké obruče

Starý pejko

Rýchlosť, obratnosť

Hráči utvoria kruh a doprostred si stúpnu štyria hráči, ktorí predstavujú „starého pejka“ (starého koňa). Títo hráči sa postavia za seba a chytia sa okolo pásu. Ostatní hráči po obvode kruhu si prihrávajú loptu a snažia sa trafiť starého pejka do zadku, t.j. trafiť posledného hráča. Komu sa to podarí, ide sa postaviť na miesto „hlavy“ starého pejka, čiže prvého hráča, a posledný trafený hráč ide na miesto úspešného strelca.

8

lopta

Na brankára

Rýchlosť, obratnosť

Hráči stoja v kruhu na upaženie. Uprostred je jeden hráč (brankár), ktorý bráni určitý predmet. Hráči po obvode kruhu si prihrávajú loptu a snažia sa trafiť daný predmet. Komu sa to podarí, vystrieda brankára. Brankárovi vymedzíme územie okolo predmetu, do ktorého nesmie vstúpiť.

7

lopta, stredová méta (kužeľ)

Dokrútené hlavy

Rýchlosť, obratnosť

Hráči sa rozdelia do troch družstiev a zoradia sa do zástupu. Pred každým družstvom je vo vzdialenosti asi 10 m zatlčený kolík, ktorý vyčnieva asi 50 cm. Na pokyn vedúceho vybieha z každého družstva jeden hráč, dobehne ku kolíku, uchopí ho oboma rukami a čo najrýchlejšie absolvuje 10 obehov kolíka v predklone. Po ukončení 10 obehu sa narovná a vracia sa čo najskôr späť. Dotykom ruky ďalšiemu hráčovi predáva štafetu a zaraďuje sa na koniec radu. Hra končí, keď dobehne posledný hráč z každého družstva.

8

kolík

Kosťo

Rýchlosť, obratnosť

Každý hráč má 3 životy. Hrajú „všetci proti všetkým“, to znamená, že úlohou každého hráča je zobrať životy ostatným a nestratiť vlastný. Všetci sa rozostavia vo vyznačenom území 30x30 metrov a disk sa vyhodí do výšky. Hráč, ktorý ho ako prvý chytí, začína hru. Disk hádže po súperovi a keď je ten zasiahnutý, stráca jeden život. Zachrániť sa môže tak, že disk buď chytí, alebo sa mu vyhne. Tanier odrazený od zeme sa za zásah nepočíta. S tanierom v ruke je povolený jeden nákrok, nie chodenie! Hráči, ktorí prišli o všetky životy, vypadávajú z hry. Disk sa smie hádzať len od hlavy smerom dole.

7

lietajúci tanier – frisbee

Spiatočník

Rýchlosť, obratnosť

Hráči sú rozdelení do troch družstiev. Je vyznačená trasa, po ktorej sa bude bežať. Prví traja hráči z každého družstva vytvoria trojicu. Prostredný hráč je otočený chrbtom k smeru behu a dvaja krajní hráči sú otočení v smere behu. Všetci sa pevnie držia v lakťoch a bežia. Po obehnutí trasy prvý hráč opúšťa trojicu, stredný hráč sa presúva na kraj a ďalší hráč v poradí sa pridáva na druhý kraj. Takto pokračujú v behu ďalej, až kým sa nevymenia všetci členovia družstva. Vyhráva družstvo, ktoré ako prvé dobehne do cieľa.

8

X

Kačací pochod

Rýchlosť, obratnosť

Hráčov rozdelíme do troch družstiev. Všetci vytvoria zástup a zídu do podrepu. Zadný hráč uchopí vždy hráča pred sebou okolo pásu a na znamenie vybiehajú po vopred pripravenej trase do cieľa. Hráč, ktorý spadne alebo si sadne, vypadáva z hry. Družstvo sa musí znovu zastaviť a spojiť. Víťazí družstvo s väčším počtom hráčov. V prípade viacerých družstiev s rovnakým počtom hráčov vyhráva to, ktoré bude skôr v cieli.

8

X

Chaplinova štafeta

Rýchlosť, obratnosť

Hru hrajú tri družstvá. Vyznačíme trať dlhú približne 20 metrov. Na začiatku si hráč vloží loptu medzi kolená, na hlavu si položí knihu a paličkou točí v ruke po spôsobe Charlieho Chaplina. Keď mu lopta alebo kniha vypadne, musí ich zdvihnúť, dať do požadovanej pozície a až potom pokračovať v pohybe. Na konci trate predá pomôcky ďalšiemu v poradí.

8

lopty, knihy, paličky a pod.

Hu-tu-tu

Rýchlosť, obratnosť

Obdĺžnikové družstvo je rozdelené na dve polovice. Do každej polovice sa postavia hráči jedného družstva. Na povel vedúceho vysiela každé družstvo jedného svojho hráča na súperove územie. Ten sa pred samotným vstupom nadýchne a začne hovoriť „hutututu“. Po celú dĺžku pobytu na súperovom ihrisku musí tutať a nesmie sa nadýchnuť. Snaží sa dotknúť čo najväčšieho počtu protihráčov a vrátiť sa späť. Keď sa mu podarí vrátiť sa na svoje územie pred tým ako mu dôjde dych, všetci súperi, ktorých sa dotkol, prechádzajú do jeho družstva. Pokiaľ sa však nestihne vrátiť, stáva sa sám členom družstva súpera. Po dokončení tejto misie vysiela hráča druhé družstvo.

8

X

Hra na stredovek

Rýchlosť, obratnosť

Métami označíme pozície jednotlivých stavov. Budeme teda mať jedného kráľa, 3-4 šľachticov, 5-8 mešťanov, 10-15 sedliakov. Hráč, ktorý má loptu, zvolá meno hráča, ktorému chce hodiť loptu a snaží sa hádzať tak, aby daný hráč loptu nechytil. Musí ju však hodiť presne, teda tak, aby lopta letela v úrovni medzi kolenami a hlavou chytajúceho hráča a s maximálne polmetrovou odchýlkou do strany. Hráč smie hádzať len príslušníkom svojho stavu, stavom nižším a príslušníkom bezprostredne vyššieho stavu. Čiže sedliak môže hádzať ostatným sedliakom a mešťanom, mešťan aj šľachticom a šľachtici a kráľ môžu hádzať všetkým. Keď hádžuci hodí loptu nepresne, musí opustiť svoju métu a loptu priniesť. Rovnako tak chytajúci hráč, keď loptu nechytí. Takto uvoľnené méta môže byť obsadená ktorýmkoľvek iným hráčom a jeho métu zase, ako náhle ju opustí, môže obsadiť ktokoľvek z ďalších kariéristov. Snahou hráčov je získať čo najvyššie postavenie, pokiaľ možno métu kráľa. Pôvodné rozdelenie mét sa uskutoční žrebovaním.

9

lopta volejbalová, papieriky s názvami stavov

Jojo

Rýchlosť, obratnosť

Hráči sú rozdelení do dvojíc. Každá dvojica dostane 2m kus lana, ktorého konce si obidvaja hráči priviažu k zápästiu. Hráči sa vo dvojici smú pohybovať len tak, že sa jeden z dvojice „natočí“ na lano až k svojmu spoluhráčovi a potom sa začne odvíjať v smere vytýčenej trasy. V okamihu, keď sa lano napne, začína sa navíjať druhý hráč. Pri natáčaní prvého hráča z dvojice musí druhý hráč stáť na mieste.

7

laná dĺžky 2m do dvojice

Rozväzova-nie uzlov

Rýchlosť, jemná motorika

Vyznačíme štartovú čiaru a vo vzdialenosti 15 metrov od nej umiestnime ďalšiu métu. Hráčov rozdelíme na rovnako početné družstvá. Každé družstvo má pri méte zauzlené lano, s rovnakým počtom uzlov ako je počet hráčov. Po odštartovaní vybehne prvý hráč k méte, rozviaže uzol a vráti sa späť k svojmu družstvu. Tam predá štafetu ďalšiemu. Víťazí družstvo, ktoré má všetkých hráčov v priestore štartu a má rozviazané všetky uzly.

7

laná

Viazanie uzlov v pároch

Rýchlosť, jemná motorika

Hráčov rozdelíme do družstiev s rovnakým počtom členov. Vo vzdialenosti 15 metrov je zavesené lano. Každé družstvo vyšle jednu dvojicu hráčov, ktorá dobehne k lanu a začne na ňom viazať jednoduchý uzol. Každý z dvojice však smie používať len jednu ruku. Ruku, ktorú nepoužívajú si založia za chrbát. Po uviazaní uzla sa vracajú na štart a predávajú štafetu ďalšej dvojici. Víťazí družstvo, ktoré ako prvé zaviaže predpísaný počet uzlov.

7

laná

Tapinove preteky

Rýchlosť, pamäť

Preteky s časom a pamäťou. Hráči sú rozdelení do troch družstiev. Na trati je rozložených 8 mét, pod ktorými sú papieriky s dvojcifernými číslami otočenými popísanou stranou k zemi. Na konci trate je blok papiera a ceruzka. Bežec má za úlohu prebehnúť trať, nahliadnuť pod všetky méty a snažiť sa zapamätať všetky čísla, a to v poradí v akom šli. Po dobehnutí všetko zapíše do bloku. Po zapísaní dáva znamenie svojmu spoluhráčovi v poradí, ktorý vybieha na trať s rovnakou úlohou. Vyžaduje sa správny záznam čísel v poradí.

8

papiere, perá, 8 mét

Zasadá-vanie

Spolupráca, dôvera

Skupina vytvorí kruh tak, že sa všetci dotýkajú ramenami. Potom urobia všetci vpravo v bok a tri úkroky do stredu kruhu. Takto vznikne menší kruh. Každý uchopí v páse partnera pred sebou. Potom všetci urobia podrep a každý si odvážne sadne na kolená hráča stojaceho za ním. Na dôkaz toho, že všetci pohodlne sedia, zdvihnú paže a zatlieskajú. Ďalšou možnosťou je pochod v takejto pozícii.

8

X

Pendlo-vanie

Spolupráca, dôvera

Skupina vytvorí tesný kruh. Hráči sú otočení čelom do kruhu a dotýkajú sa ramenami. Všetci pokrčia paže tak, že dlane smerujú do stredu kruhu. Prvý odvážlivec zo skupiny sa postaví do stredu kruhu, zaujme stoj spojný, spevní celé telo a skríži paže na prsiach. Potom zavrie oči a povie „padám“. Nechá svoje spevnené telo padnúť do rúk spoluhráčov, ktorí ho jemne posúvajú po obvode kruhu. Nikto nesmie nechať svojho kolegu spadnúť. Po 30-40 sekundách sa hráč uprostred vymení. Každý si vyskúša postaviť sa do stredu a zveriť sa do rúk ostatných.

10

X

Ulička dôvery

Spolupráca, dôvera

Požiadame skupinu, aby vytvorila dva rady stojace oproti sebe vo vzdialenosti asi 80 cm. Tým vznikne ulička dôvery. Vyzveme prvého dobrovoľníka, aby sa postavil asi 15 metrov pred dvojice. Má za úlohu prebehnúť uličkou a udržať rovnakú rýchlosť, akou bežal pred ňou. Má to však jeden malý háčik. Všetci, ktorí tvoria uličku, predpažia, a tým uzavrú priechod. Otvárajú ho vzpažením alebo pripažením až tesne pred bežcom.

9

X

Slepý záprah

Spolupráca, dôvera

V teréne vyznačíme slalomovú trať. Hráčov rozdelíme do družstiev po 6 hráčoch. V každom z nich si všetci okrem posledného zaviažu oči a chytia sa za ramená. Vidiaci hráč nesmie dávať žiadne slovné pokyny a riadi svoj záprah jedine stlačením ramena hráča pred sebou. Ten následne stlačí rameno hráča pred sebou až signál dôjde prvému v záprahu a ten podľa toho zatáča. Pri stlačení ľavého ramena zatáča vľavo, pravého ramena vpravo. Po prejdení trasy si hráči rolu vodcu vymenia.

10

šatky

Na radar

Spolupráca, dôvera

Určíme dvoch hráčov. Jeden z nich predstavuje radar a má zaviazané oči. Druhý je radista. Radar môže behať, zatiaľ čo ostatní môžu len poskakovať. Radista nebehá ani neposkakuje. Stojí mimo hracej plochy tak, aby mal o hráčoch prehľad a dáva svojmu radaru pokyny. Podľa nich sa radar snaží niekoho chytiť. Ak sa mu to podarí, stáva sa chytený hráč radistom a radista sa stáva radarom. Úspešný radar sa pripojí k ostatným hráčom.

9

šatky

Slepý rad

Spolupráca, komunikácia

V tejto hre hráči vytvárajú rad podľa vopred daných kritérií. Všetci sa zhromaždia v malom priestore, aby dobre počuli inštrukcie a rýchlo naviazali kontakt. Potom si šatkou zaviažu oči a následne budú dostávať potrebné informácie. Zoradiť sa majú od najvyššieho po najnižšieho, podľa veľkosti topánok, dátumu narodenia a pod. Keď si už myslia, že sa zoradili správne, zložia si šatky a skontrolujú sa.

8

šatky

Mínové pole

Spolupráca, komunikácia

Vyznačené územie o rozmeroch 20x15 metrov tvorí mínové pole. V ňom sú voľne rozmiestnené rôzne predmety (loptičky, kužele, laná a pod.), ktoré tvoria míny. Hráči sú rozdelení na dvojice, z ktorých jeden má zaviazané oči a stojí pred mínovým poľom. Druhý, vidiaci, sa pohybuje mimo mínového poľa a môže mu dávať len verbálne pokyny. Úlohou hráča so zaviazanými očami je prejsť cez mínové pole tak, aby nešliapol na žiadnu mínu. Keď sa míny dotkne, musí sa vrátiť na začiatok a pokračovať znova (prípadne sa počítajú počty našliapnutých mín). Po úspešnom prejdení územia si hráči úlohy vymenia.

9

šatky, loptičky, kužele, laná a podobne

Preteky slepých – nosenie lôpt

Spolupráca, komunikácia

3 družstvá stoja v zástupe kúsok od seba. Asi 10m pred nimi je na zemi vyznačená čiara. Prvému hráčovi druhý hráč zaviaže oči a hodí loptu tak, aby sa zakotúľala za čiaru. Úlohou slepého je priniesť loptu späť. Ostatní ho môžu navigovať. Po návrate sa slepý vráti na koniec radu a hra pokračuje až kým sa nevystriedajú všetci hráči.

7

šatky, lopty

Obruče, hýbte sa

Spolupráca, komunikácia

Všetci hráči sa chytia za ruky a vytvoria veľký kruh. Na dvoch miestach, oproti sebe, sa ruky rozpoja, vložia sa gymnastické obruče a ruky sa opäť spoja. Na pokyn vedúceho sa hráči snažia posúvať obruče po kruhu bez toho, aby sa rozpojili. Hra ďalej pokračuje meraním najrýchlejšieho času, prípadne súbojom dvoch družstiev proti sebe.

6

gymnastic-ké obruče

Nemá štafeta

Spolupráca, komunikácia

Hráči sú rozdelení do družstiev. Z každého družstva vybieha k méte vzdialenej 15m hráč a z pripraveného košíka si vyžrebuje úlohu. Okamžite beží späť k svojmu družstvu a bez slov, len mimikou, sa snaží svojmu družstvu vysvetliť úlohu. Vyhráva to družstvo, ktoré úlohu splní skôr a získava bod. Potom beží k méte ďalší hráč a hra pokračuje.

10

X

Kľúče

Spolupráca, komunikácia

Hráčov rozdelíme do troch družstiev. V každom družstve dostane jeden hráč kľúč, ktorý je priviazaný na dostatočne dlhom lane. Na znamenie začnú hráči prevliekať kľúč svojim odevom tak, že musí prechádzať od pravej ruky k ľavej nohe. Keď kľúč prevlečie prvý hráč, podá ho ďalšiemu v poradí a postup sa opakuje až ho majú prevlečený pod odevom všetci členovia družstva. Vyhráva tá skupina, ktorá je zviazaná ako prvá.

8

laná, kľúče (príp. iný predmet)

Nukleárny plot

Spolupráca, komunikácia

Vo výške pásu je medzi dvomi stromami napnuté lano a tvorí plot. Úlohou družstva je prejsť z jednej strany plota na druhú tak, aby sa ho nedotkli. Celá skupina však musí prechádzať spolu, to znamená, že medzi všetkými členmi musí byť nepretržité elektrické (telesné) spojenie. Ak sa toto spojenie preruší, celá skupina musí začať od začiatku. To isté sa stane, ak sa ktokoľvek dotkne napnutého lana či preruší „silové pole“ pod ním.

10

laná

Ruky – nohy

Spolupráca, komunikácia

Účastníci sa rozdelia do troch družstiev. Na začiatku každého kola sa určí, koľkými rukami a koľkými nohami sa družstvo smie dotýkať zeme. Určí sa časový limit na prípravu a potom sa meria najmenej 30-sekundová výdrž v tejto pozícii. Za každé uznané kolo dostane družstvo bod. Vyhráva družstvo s najväčším počtom bodov.

9

X

Kráčajúce kamene

Spolupráca, komunikácia

Hráčov rozdelíme na 3 rovnako početné družstvá. Každé družstvo dostane doštičky, vždy však o jednu menej ako je členov družstva, po ktorých môžu kráčať. Ich úlohou je prejsť vyznačenú trasu, teda z miesta A do miesta B, bez toho, aby sa dotkli zeme. Ak sa zeme dotknú, celé družstvo sa vráti späť a musí pokračovať odznova. So všetkými doštičkami musí byť po celú dobu aktivity udržiavaný kontakt, to znamená, že sa nesmú pustiť (napr. položím doštičku na zem, pustím ju, a až tak na ňu stúpim). Variáciou je výmena miest dvoch družstiev, ktoré štartujú oproti sebe.

10

doštičky

Vozík s balónmi

Spolupráca, komunikácia

Hráči vytvoria rad. Vzdialenosť medzi jednotlivcami je taká, aby medzi sebou udržali nafúknutú basketbalovú loptu. Úlohou celého radu je prejsť vyznačenú prekážkovú trasu bez toho, aby im ktorákoľvek lopta spadla. Možné obmedzenia môžu byť nasledovné: hráči sa nesmú navzájom držať za ramená; keď balón spadne, celá skupina musí začať od začiatku; keď balón spadne, hráči musia vymyslieť spôsob ako ho zdvihnúť zo zeme bez toho, aby stratili ďalší balón a pod.

11

lopty

Závin

Spolupráca, komunikácia

Hráči vytvoria kruh. V jednom mieste kruh rozpojíme a určíme prvého a posledného. Prvý zostane pevne stáť a rad vedený posledným začne okolo neho obiehať. Polomer obiehania sa zmenšuje až vznikne útvar podobný závinu. Využijeme zložitý útvar a zadáme skupine úlohu, aby prekonala v závine aspoň 10-metrový úsek.

8

X

Noemova archa

Spolupráca, komunikácia

Každý hráč si vylosuje lístok s menom niektorého zvieraťa. Každý druh je zastúpený najmenej dvakrát. Hráči si následne zaviažu oči a rozostavia sa v priestore. Na povel začne každý hráč napodobňovať zvuky daného zvieraťa a hľadať príslušníka svojho druhu. Nie je dovolené rozprávať, len vydávať zvuky príslušného zvieraťa.

6

papieriky s názvami zvierat, šatky

Zápas drakov

Spolupráca, taktika

Celá skupina vytvorí dve družstvá. Hráči jednotlivých družstiev sa postavia do zástupu a každý drží hráča pred sebou. Na povel sa snaží hlava prvého draka chytiť chvost druhého draka a naopak. Komu je skôr chytený chvost alebo sa rozpojí, prehráva.

8

X

Molekuly

Spolupráca, taktika

Každý hráč predstavuje atóm, ktorý sa môže a niekedy aj musí zlučovať do molekúl. Koľko molekulová molekula to bude, určuje vedúci hry. Hráči sa voľne pohybujú v priestore. Keď vedúci vyhlási číslo (od 2 vyššie), snažia sa atómy vytvoriť príslušne veľkú molekulu. Tie atómy, ktoré zostanú navyše a vytvoria menej atómovú molekulu, vypadávajú z hry. Po kontrole sa molekuly opäť rozpadávajú a jednotlivé atómy sa opäť pohybujú chaotickým pohybom všetkými smermi.

7

X

Podávaná

Kreativita

Hráči vytvoria tesný kruh a zakliesnia sa lakťami tak, aby predlaktie smerovalo horizontálne do kruhu a dlane boli obrátené hore. V tejto polohe si začnú podávať dookola malú loptu, príp. aj iné predmety. Skupina sa snaží o vylepšenie času potrebného na podanie predmetu celým kruhom.

10

lopta, prípadne kužeľ

Kópie

Kreativita

Celá skupina vytvorí kruh. Počas vysvetľovania pravidiel si žiaci vyberú podľa vlastného uváženia jedného človeka, ktorý bude ich vodcom, ale nesmú to nikomu povedať. Ako náhle bude aktivita odštartovaná, musí každý jednotlivec kopírovať osobu, ktorú si vybral, teda robiť presne to, čo daná osoba. Hráči by sa mali snažiť pozorovať nimi zvolenú osobu nepriamo, aby tá nevedela, kto ju sleduje. Pred začatím si hráči zatvoria oči a po ich otvorení a odštartovaní hry kopírujú zvolenú osobu.

12

X

Gordický uzol

Kreativita

Hráčov rozdelíme na dve polovice. Hráči v jednotlivých družstvách sa postavia do tesného kruhu a predpažia pravou rukou smerom hore a ľavou rukou smerom dole. Na povel sa snažia uchopiť ruku nejakého spoluhráča, vždy však každou rukou iného. Ich úlohou je sa v čo najkratšom čase rozpliesť a utvoriť jeden rozpletený kruh. Počas rozpletania sa nesmú pustiť ani rukou prehmatnúť.

10

X

Pavučina

Tímová spolupráca

Medzi stromy sa natiahnu krížom krážom laná až sa vytvorí „pavučina“. Hráči ju musia preliezť bez toho, aby sa akoukoľvek časťou tela dotkli lana, inak by sa zobudil veľký pavúk a bolo by zle. Pavučina sa nesmie podliezať ani prechádzať ponad ňu. Hráčom určíme časový limit a môžeme tiež stanoviť povolený počet dotykov družstva.

12

laná

Transport mamuta

Tímová spolupráca

Hráčov rozdelíme do skupín. Jeden hráč v každej skupine sa stáva mamutom a ostatní sú záchrancovia. Musia preniesť zamrznutého mamuta na miesto odmrazenia, po celý čas prenosu transportu musí byť hráč spevnený. Víťazí tím, ktorý sa vymení ako prvý. V ďalších kolách si hráči rolu mamuta môžu vymeniť.

12

X

Živý koberec

Tímová spolupráca

Hráči z vlastných tiel vytvoria živý koberec a to tak, že postupne si vedľa seba všetci ľahnú na brucho a po ich chrbtoch prechádza najľahší hráč z tímu. Hneď ako prejde, postaví sa posledný v rade a beží na začiatok, za ním ďalší a ďalší až kým takýmto spôsobom prejde vybraný hráč zo štartu do cieľa. Hru môžeme hrať aj ako súťaž tímov.

10

X

Tunelo-vanie

Tímová spolupráca

Tunel vytvoríme tak, že v polohe na všetkých štyroch zdvihneme zadok čím vznikne oblúk, teda akási časť tunelu. Takýmto spôsobom sa postavia všetci hráči vedľa seba. Posledný hráč prelezie popod tunel, ktorý vytvárajú jeho spoluhráči, za posledným sa zdvihne a utvorí rovnaký oblúk. To je signál pre ďalšieho hráča, ktorý opäť všetkých podlezie a postaví ďalší oblúk. Tak sa striedajú, pokiaľ spoločne neprelezú stanovenú vzdialenosť.

8

X

Lietajúca ryba

Tímová spolupráca

Súťažia družstvá s rovnakým počtom hráčov. Každá skupinasi ľahne na zem striedavo do radu, takže všetci majú hlavy vedľa seba a nohy na jednu i druhú stranu (spôsobom „zips“). Všetci predpažia a na takto pripravené paže si chrbtom ľahne jeden hráč a skupina ho bude posúvať. Túto osobu sprevádza vždy ešte jeden hráč, aby zaistil dopomoc pri zakončení pohybu, kde posúvaný prestáva mať istenú hlavu. Víťazí skupina, ktorá sa vystrieda ako prvá.

12

prilba

Boj o ,,životy“ – vojna

Tímová spolupráca

Vo vymedzenom priestore sa zídu dve skupiny rivalov bojujúcich pod rôznymi farbami (modrá a červená). Každý zo skupiny dostane stužku, ktorá ma cenu „života“. Svoj život (stužku) nosí každý hráč skupiny uviazanú na ramene. Stužku musí byť vidno. Na signál sa v určenom priestore rozpúta boj. Červení sa snažia zobrať modrým čo najviac „životov“ a naopak. V boji a súťažení sa snažia hráči vhodnými manévrami a unikaním uchovať svoj „život“ čo najdlhšie. Nie sú dovolené osobné potýčky, stužka (život) sa strháva len rukami. Stužka sa nesmie pridŕžať ani chrániť. Jedinou ochranou je vhodné uhýbanie a útek. Vyhráva družstvo, ktoré ukoristí viac životov súpera.

8

stužky

Osmička

Tímová spolupráca

Hráčov rozdelíme sa do dvoch skupín, každá skupina sa postaví k jednému koncu lana. Všetci uchopia lano oboma rukami asi v jednometrových rozstupoch. Medzi skupinami zostanú asi 2 metre voľného lana. Ich úlohou je spoločnými silami uviazať na lane osmičkový uzol. Podmienkou je, že každý hráč musí držať po celú dobu lano oboma rukami na tom istom mieste.

12

lano

Ovocníčko-via

Intelektuálna

Do hry sa zapoja všetci vedúci. Každý vedúci si určí, aké bude ovocie. Na papier sa vytvoria z týchto ovocí rôzne kombinácie tak, aby žiadna skupina nemala rovnaké poradie. Pri štarte dostanú skupiny tieto papieriky. Všetci hrajúci vedúci sa idú schovať. Úlohou hráčov je nájsť vedúcich (ovocie) v poradí, v akom ich majú napísané na zozname a zistiť otázkou aké sú ovocie. Majú to sťažené tým, že vedúci na ich otázku, napr. „si hrozno“?, môže odpovedať len „áno“ alebo „nie“. Ak vedúci je „hrozno“, tak sa skupine podpíše pod podmienkou, že je na rade v zozname. Hráči nesmú preskakovať poradie určené na zozname. Vyhráva tá skupina, ktorá v čo najkratšom čase zozbiera v správnom poradí všetky podpisy od ovocníčkov (vedúcich).

9

papiere s kombináciami ovocia pre každú skupinu

Čísla

Intelektuálna

V ohraničenom priestore (okruh 15 m) rozvešiame papiere s číslami na stromy, tak aby ich nebolo spredu vidieť a aby čísla nasledujúce po sebe neboli blízko seba. Medzi tým si každý hráč vyberie jedno číslo, ktoré sa tiež nachádza na strome (napr. ak je 30 hráčov, tak na stromy dáme papiere označené s číslami 1 – 30). Pre kontrolu stoja dvaja vedúci na konci označeného priestoru a dávajú pozor, či skupina spĺňa úlohu. Skupinu rozdelíme na polovicu, 1 – 15 a 16 – 30. Hráči, ktorí si vytiahli čísla 1 a 16 začínajú. Vybehnú do lesa nezávisle na sebe musia nájsť strom, na ktorom je ich číslo, obehnúť okolo neho a vrátiť sa na štart pre hráčov, ktorí číselne nasledujú po nich (1 zoberie 2 a 16 zasa 17). Bežia spolu držiac sa za ruky k stromu s nasledujúcimi číslami v poradí (jeden pár beží k 2 a druhý k 17). Takto to pokračuje ďalej, až kým celý tento had nepribehne pre posledné číslo (hráča) v poradí. Nájdu jeho strom ( 15 a 30), spoločne obehnú okolo neho a bežia do cieľa. Vyhráva tá skupina, ktorá to dokáže zabehnúť v čo najkratšom čase a bez trestných bodov, ktoré im vedúci udeľuje za to, keď sa skupinka potrhá. Podmienkou je, že všetci zo skupinky sa musia obtočiť okolo daného stromu spoločne. Ak sa tak nestane, nemôžu pokračovať v hre, až pokiaľ túto podmienku nesplnia.

9

papiere s číslami

Obrázky

Intelektuálna

Vyberieme si trasu kadiaľ hráči pobežia. Rozvešiame po stromoch obrázky cca 1 m od cesty tak, aby ich bolo vidieť. Úlohou hráčov je čo najrýchlejšie prebehnúť danú trasu a zapamätať si čo najviac obrázkov. Pri štarte dostanú papier, kde sa im zapíše štartovací čas. Na konci čaká vedúci, ktorému musí povedať, aké obrázky si zapamätal, vedúci ich zapíše aj spolu s časom. Upozorníme hráčov, aby obrázky nestrhávali, ale nechali ich na mieste pre ďalších hráčov. Víťazí ten hráč, ktorý má najrýchlejší čas a zároveň si zapamätal najviac obrázkov.

8

papier s rôznymi obrázkami

Lístočky na lúke

Intelektuálna

Na lúke sú náhodne rozmiestnené lístočky s číslami od 1 do 100. Tímy majú za úlohu doniesť vedúcemu také lístočky, ktorých súčet dáva číslo, ktoré vyhlásil. Bod získava len ten tím, ktorý mu prinesie správny súčet ako prvý. Ostatné tímy potom musia vrátiť lístočky späť na lúku. Ak sa ohlási niektoré družstvo, že požadované číslo nie je možné zložiť a je to pravda, získava 2 body. Ak to však nie je pravda a niektorý iný tím toto číslo zloží, dostáva 2 body tento tím a prvému tímu sa 2 body odpočítajú.

8

lístočky s číslami

Líštičky

Pohybová

Hrá niekoľko (3-6) rovnako veľkých družstiev. Každé predstavuje jednu líščiu rodinu. Každý hráč dostane jeden chvost (prúžok krepového papiera o rozmere 2x150cm) vo farbe svojho tímu. Chvost si zastrčí jedným koncom do nohavíc tak, aby sa druhý koniec ťahal po zemi. Jednotlivé rodiny sa snažia získať nadvládu nad územím tak, že vyradia čo najviac ostatných líšok z hry – stúpením si na chvost. Líška môže hrať len vtedy, ak má chvost taký dlhý, že stojacemu hráčovi dosahuje na zem. Ak sa teda stane, že niekto príde o chvost, vypadáva z hry. Vyhráva to družstvo, ktorému zostalo najviac členov.

9

krepový papier

Lov na antilopy

Pohybová

Tigre lovia antilopy, ktoré vyšli 5 minút pred tigrami. Ak 3 tigre mlčky obkľúčia antilopu, je chytená. Ak pri tom niektorý tiger vykríkne, môže sa antilopa zachrániť útekom. Chytenú antilopu dovedie tiger na miesto štartu. Tigre vyhrávajú, keď je chytená viac ako polovica antilop.

9

X

Maják

Pohybová

Jeden človek predstavuje maják. Postaví sa na určité miesto, pokiaľ možno vyvýšené, a začne sa pomaly točiť. Hráči štartujú z iného miesta, ktoré nie je od majáka vidieť a snažia sa k majáku dostať (dotknúť sa ho). Ak maják niektorého hráča zbadá, zvolá jeho meno a tento hráč sa musí vrátiť na štart, odkiaľ môže začať znova. Prvý hráč, ktorý sa dostane k majáku, získava bod. Hráme na viackrát. Hru nie je vhodné hrať na lúke.

8

X

Konáre

Pohybová

Úlohou hráčov je dostať sa zo štartového miesta na lúke do cieľového miesta (územie musí byť obmedzené do šírky). V úlohe im bráni chytač. Keď je hráč chytený, musí sa vrátiť na štartové miesto a môže začať znova. Konáre fungujú ako domčeky – keď hráč stojí na konári (obidvomi nohami), nemôže byť chytený. Na každom konári môže stáť len jeden hráč. Hráči sa môžu navzájom z konárov vyháňať – keď niekto dobehne k obsadenému konáru a napočíta do 5, musí pôvodný obyvateľ domček opustiť.

6

X

Nosiči zemiakov

Pohybová

Na každý podnos dáme po päť zemiakov. Prví z družstiev vezmú podnos so zemiakmi a bežia s ním k určenému miestu, kde zemiaky vysypú. Vracajú sa späť k svojmu tímu a odovzdávajú podnos ďalšiemu v poradí. Ten s ním beží k miestu so zemiakmi, naberie zemiaky polievkovou lyžicou na podnos, beží s podnosom a zemiakmi späť k svojmu družstvu, podá podnos ďalšiemu, ktorý s ním beží na miesto, kde treba zemiaky vysypať a tak dookola. Hodnotí sa dosiahnutý čas.

5

podnosy, lyžice, zemiaky

Na jastraba

Pohybová

Jeden z hráčov je jastrab, ostatní sú holuby. Všetky holuby stoja vo veľkom vyznačenom kruhu. Vedúci sa postaví bokom a zvolá: „Holuby, do poľa!“. Holuby sa rozpŕchnu a jastrab ich naháňa. Keď vedúci zvolá „domov!“, holuby sa snažia vrátiť do holubníka. Koho jastrab chytí predtým, než sa vráti domov, stane sa jastrabom.

6

lano na vyznačenie priestoru

Na kúzelníka

Pohybová

Uprostred ihriska s rozmermi 10x20 metrov stojí kúzelník a má kúzelnícku paličku. Keď ju zdvihne nad hlavu, musia k nemu všetci pribehnúť a napodobňovať jeho pohyby. Ako náhle však hodí paličku o zem, všetci sa rozpŕchnu, pretože ich naháňa. Ten, koho chytí, stáva sa kúzelníkom.

8

palička

Rozcvička s riešením príkladu

Pohybová

Vyznačí sa trasa, ktorá sa bude bežať. Zadá sa ľahký príklad a z každého družstva vybehne človek tam a späť. Ten, ktorý dobehne skôr, môže (a musí) povedať jeho správne riešenie. Ak je správne, získava bod, ak nie, skúša odpovedať jeho súper.

9

X

Spiaci obor

Pohybová

Na ihrisku o o veľkosti 20x10 metrov vyznačíme uprostred jednej kratšej strany skrýšu obra a na protiľahlej strane skrýšu trpaslíkov. Trpaslíci vychádzajú zo skrýše a dráždia obra. Na znamenie obor vstáva, vyskočí a začne trpaslíkov prenasledovať. Tí sa pred ním snažia utiecť do domčeka. Chytený trpaslík sa stáva pomocníkom obra. Posledný trpaslík vyhráva a v ďalšej hre sa stáva obrom.

6

kužele

Na Williama Tella

Pohybová

Na znamenie vyštartujú všetci hráči z miesta štartu s jablkom na hlave. Kto dôjde bezpečne ako prvý do cieľa, bez toho, aby si jablko pridržiaval rukami, zvíťazí. Keď niekomu jablko spadne, musí sa vrátiť na štart a začať od začiatku.

5

jablká

Štafeta vo štvorici

Pohybová

Na vonkajších stranách štvorca 10x10 metrov si v rohoch nastúpia tímy. Posledný hráč má loptu alebo štafetový kolík. Na znamenia vybiehajú všetci z rohov vo zvolenom smere okolo štvorca, dobiehajú k svojmu tímu, štafetu predávajú predposlednému a zaradia sa na začiatok tímu. Najrýchlejšie vystriedaný tím vyhráva.

9

lopta alebo kolík

Vysoký most

Pohybová

Traja hráči vytvoria most tak, že sa postavia za seba, prostredný si dá ruky na ramená predného a zadný mu zdvihne nohy a položí si ich na ramená. V tejto zostave je potrebné prebehnúť asi 10 metrov. Je dobré hráčov striedať tak, aby sa všetci vymenili na všetkých zložkách mostu.

12

X

Preteky okolo kruhu

Pohybová

Hráči utvoria kruh čelom dovnútra. Jeden kruh obchádza. Vtom niekoho pleskne po ramene a snaží sa obehnúť kruh a zaradiť sa na voľné miesto skôr ako tento hráč. Jeho súper beží opačným smerom. Hráči môžu namiesto behu skákať vopred určenými skokmi.

9

X

Súboj Apačov

Pohybová

Súťaží sa o to, ktorý z indiánskych kmeňov rýchlejšie dopraví posolstvo do cieľa a prinesie späť odpoveď. Trať je zvyčajne dlhá 400m a na každého z bežcov čaká rovnaký úsek trate (podľa počtu hráčov). Náčelník vedie kmeň a rozostaví jednotlivých poslov vo vhodných odstupoch, kde čakajú až k nim dobehne predchádzajúci bežec. Od neho prevezmú posolstvo, prenesú do ďalšiemu a tam počkajú na odpoveď. Dobrý kmeň dokáže ubehnúť trať a priniesť posolstvo za menej ako 3 minúty.

8

X

Spiatočník

Pohybová

Ide o preteky trojíc. Prostredný hráč je otočený chrbtom k méte, obaja krajní hráči stoja k méte čelom. Všetci sa pevne zachytia v lakťoch a bežia. Vyhráva trojica, ktorá dosiahne najlepší čas. Pozor, bežať musia všetci traja, nie je možné si pomáhať nosením prostredného.

9

X

Preteky beznohých kuriérov

Pohybová

Tím rovnomerne rozostaví svojich členov medzi dvomi bodmi. Kuriér si vezme správu a nasadne jednému členovi na ramená. Ten ho prenesie a podá ďalšiemu. Víťazí družstvo, ktoré bude mať svojho kuriéra najrýchlejšie v cieli. Pri presadaní sa kuriér nesmie dotknúť zeme.

10

X

Korytnačky

Pohybová

Na lúke vyznačíme štvorec, ktorý predstavuje ostrov. Na ostrove sa nachádza polovica hráčov, predstavujú lovcov. Na jednej strane štvorca sú pripravené korytnačky. Ich cieľom je prejsť cez ostrov, aby mohli naklásť vajíčka. Pohybujú sa tak, že chodia po štyroch, dozadu a zadkom pri zemi. V prechode cez ostrov sa im lovci snažia zabrániť. Môžu korytnačky zdvihnúť a preniesť späť, alebo im iba brániť v pohybe. Korytnačky sa môžu brániť iba pasívne (lovcov si nevšímať alebo sa len prekľučkovať dopredu). Keď sa korytnačka dostane na druhý koniec ostrova, získava jej družstvo bod. Korytnačka obehne ostrov a skúsi ho prejsť znovu. Potom sa roly vymenia.

8

X

Zbieranie listov

Biologická

Pred začiatkom presunu oznámime: nazbierajte cestou po jednom liste z každého stromu alebo kra. Za každý z nich, ktorý budete po návrate späť vedieť určiť, získavate 2 body, za neurčený 1 bod.

8

X

Uhádni kvet

Biologická

Vedúci rozdelí skupinu na dve polovice. Jednej rozdá lístky s obrázkami kvetín, druhej lístky obsahujúce ich názvy. Na povel sa každý snaží nájsť príslušný druhý lístok u niektorého z hráčov. Vyhráva ten, kto ho nájde ako prvý.

9

lístky s obrázkami a názvami kvetín

Zbieranie listov

Biologická

Napíšeme päť až desať názvov stromov alebo krov, ktoré rastú v okolí. Úlohou hráčov je priniesť za desať minút ich listy. Vyhráva hráč, ktorý priniesol najviac správnych listov.

9

X

Čísla

Taktická

Každému hráčovi sa napíše na čelo trojciferné číslo. Každý vie, aké číslo má na tvári, ale nepozná čísla ostatných. Hráči sa snažia rozpŕchnuť a nahlas prečítať čísla ostatných. Čísla sa môžu ukrývať jedine pritlačením tváre k zemi, ku stromu, ku skale alebo odvrátením hlavy. Iné zakrývanie neplatí.

10

fixka

Čísla na chrbte

Taktická

Každý hráč si na chrbát pripevní svoje číslo. Potom sa všetci rozídu v označenom hernom území a na signál začne hra. Úlohou každého hráča je uchovať v tajnosti svoje číslo a zároveň zistiť čo najviac čísel ostatných. Je zakázané si číslo akokoľvek zakrývať, taktiež stáť „prilepený“ ku stromu. Ak hrajú ľudia v skupinkách, tak si vzájomne pomáhajú. Zvyčajne si tiež pomáhajú ľudia, ktorí už poznajú svoje čísla, pretože je lepšie, aby ich zistili obaja, než aby to nezistil ani jeden z nich.

10

ceduľky s číslami

Hranica

Taktická

Jedna skupina hráčov, pohraničiarov obsadí 200-300 metrov dlhú hranicu. Druhá skupina sa snaží hranicu prejsť. Majú na ramenách pripevnené stužky z krepového papiera. Pohraničníci nemôžu chodiť za hranicu, môžu byť len na svojom území. Môžu mať rôzne maskované úkryty. Druhú skupinu zneškodňujú tak, že im strhnú stužky. Keď pohraničníci zajmú viac ako dve tretiny hráčov, vyhrávajú.

10

krepový papier

Tajomstvo Inkov

Taktická

Na území Inkov sa nachádzajú časti tajnej správy. Bádatelia ich chcú získať, Inkovia im v tom bránia. Ak je bádateľ Inkom prichytený, musí správu odovzdať a stáva sa z neho tiež Ink. Pri jednom vstúpení do územia Inkov je možné vziať len jednu časť správy. Až keď je správa celá, môže sa začať s jej lúštením.

10

časti správy na samostat-ných papieroch

Veveričie chvostíky

Taktická

Hráči sú rozdelení na veveričky a psov. Veveričky dostanú farebné papierové stužky, ktoré si pripevnia ako chvostíky a idú sa schovať. Po 5-10 minútach sa vydávajú na lov zvyšní hráči – psy. Majú nájsť a uloviť veveričky. Veverička je ulovená vtedy, keď príde o chvost. Psy môžu veveričky nadháňať. Veveričky môžu ujsť na strom. Na ňom môžu zostať len jednu minútu. Psy na strom liezť nemôžu.

8

farebné stužky

Zhasínanie sviečok

Taktická

Sú určené 2 stanovištia, na ktorých horí veľká sviečka. Každý hráč má pri sebe malú sviečku. Hrajú proti sebe 2 družstvá. Úlohou každého z nich je preniesť zapálenú sviečku zo svojho stanovišťa na cudzie tak, aby po ceste nezhasla. Ďalej sa tomu naopak snažia zabrániť súperovi. Je nutné vymyslieť stratégiu, aby sa aspoň niekto k súperovi dostal. Hráči bez horiacej sviečky nesmú podnikať nič aktívne, iba ak zavadzať.

9

sviečky

Hádzanie do plechoviek

Hádzanie kamienkami

Každý hráč si nazbiera 30 kamienkov. Potom si všetci sadnú do kruhu čelom dovnútra tak, aby mali medzi sebou rozostupy asi 2 metre a položia si medzi nohy plechovku. Teraz začnú súperom hádzať kamienky do plechoviek (tie sa nesmú žiadnym spôsobom zakrývať). Kto bude mať vo svojej plechovke najviac kamienkov, prehral.

8

kamienky, plechovky

Hádzanie do krúžku

Hádzanie kamienkami

Hráč si zoberie kamienok a vyhodí ho do vzduchu (aspoň do výšky prvého poschodia) a hneď na to položí krúžok tam, kam podľa jeho odhadu kameň dopadne. Krúžok musí ležať na svojom mieste ešte predtým, než kamienok dosiahne svoj kulminačný bod. Ak kamienok padne do krúžku, získava hráč jeden bod. Vyhráva ten, kto má po 10 kolách najviac bodov.

9

kamienky, krúžky

Chytanie kamienkov z predlaktia

Hádzanie kamienkami

Vylosujte poradie, v ktorom budú hráči hrať. Potom dajte prvému hráčovi kamienky. Hráč zodvihne pravú pažu a ohne ju tak, aby sa dlaňou dotýkal skoro ramena. Prvý kamienok si položí na lakeť, rýchlo švihne rukou dopredu a dole a snaží sa padajúci kamienok chytiť do dlane. To isté urobí so zvyšnými deviatimi kamienkami a spočíta si úspešné pokusy.

7

kamienky

Desať kamienkov

Hádzanie kamienkami

Každý hráč si nazbiera 10 kamienkov a vezme ich do oboch dlaní. Vyhodí ich nad hlavu a padajúce kamienky sa snaží opäť pochytať. To opakuje 10x, ale kamienky, ktoré nechytil, nechá ležať na zemi. Nakoniec si všetci spočítajú, koľko kamienkov im zostalo. Kto ich bude mať najviac, vyhráva.

6

kamienky

Turkménska hra

Hádzanie kamienkami

Hráči v presne stanovenom poradí vyhadzujú nad hlavu 10 premiešaných kamienkov (5 svetlých a 5 tmavých) a vybrané opäť chytajú. Každý dopredu ohlási, o akú farbu hrá a potom sa snaží chytiť čo najviac kamienkov zvolenej farby. Za každý chytený kamienok dostane bod. Nesmie však chytiť žiadny kamienok inej farby, inak nedostane žiadny bod, ani za správne chytené kamienky. Vyhrá ten, kto prvý nazbiera 20 bodov.

7

kamienky

Zbieranie kameňov

Hádzanie kamienkami

Na lúke vyznačte ihrisko a na ňom štartovú čiaru. Na zem položte po jednom v metrových odstupoch 8 kameňov. Na znamenie vybehne prvý hráč, zodvihne prvý kameň a prinesie ho späť za štartovú čiaru. Potom beží po druhý a ďalšie až takto vyzbiera všetkých 8 kameňov. Meriame čas. Zvíťazí najrýchlejší hráč.

6

kamienky

Hádzanie na plechovky

Hádzanie kamienkami

Z plechoviek je vytvorená trasa tak, aby od plechovky k plechovke bolo „na dostrel“. Hráč sa môže po trase posunúť len vtedy, až si otvorí cestu – zhodí loptičkou predchádzajúcu plechovku. Potom postupuje k ďalšiemu stanovišťu, k miestu zhodenej plechovky a hádže na ďalšiu v poradí.

7

plechovky, loptičky

Istota ruky i oka

Hádzanie kamienkami

Na užšej strane stola, pokiaľ možno dlhšieho, je postavených tesne pri okraji desať škatuliek od zápaliek. Strieľa sa z druhej strany stola pingpongovou loptičkou a každý má 10 pokusov. Strieľa sa tak, že sa loptička postaví tesne na okraj stola, ľahko sa pridrží prstom jednej ruky a ukazovákom druhej ruky sa do nej cvrnkne. Vyhráva ten, kto svojimi desiatimi ranami dosiahne najviac zásahov.

6

škatuľky od zápaliek, pingpongo-vé loptičky

Indiánsky basketbal

Hádzanie loptou

Na 2 stromy, pokiaľ možno rovnako hrubé, uviažeme šatky vo výške aspoň 1,5 metra nad zemou i vyššie, podľa výšky hráčov. Hráčov rozdelíme do dvoch tímov. Každý tím má svoj označený strom. Cieľom je trafiť loptou strom súpera vo výške nad šatkou. Pravidlá vychádzajú z basketbalu. Lopta sa hádže, nesmú sa s ňou urobiť viac ako dva kroky. Hrubé zákroky sú zakázané, po nich nasleduje trestný hod. Hrá sa na 2 ľubovoľné polčasy. V polovici je vhodné vymeniť strany, pretože je len veľmi ťažké nájsť dva úplne rovnaké stromy.

9

šatky, lopta

Loptová vojna

Hádzanie loptou

Dva tímy stoja na opačných stranách ihriska. Každý má 1 loptu. Na znamenia všetci začnú kotúľať loptu na druhú stranu. Družstvo, ktoré má po uplynutí časovej doby (napr. 1 minúta) na svojej polovici viac lôpt, prehráva.

6

lopty

Na národy

Hádzanie loptou

Hráči označení názvami národov stoja v kruhu, v jeho strede je lopta. Vyvolá sa nejaký národ. Príslušný hráč beží po loptu, ostatní sa snažia utiecť čo najďalej. Keď hráč chytí loptu, zakričí „stop!“ a všetci sa zastavia (ak nie, dostanú trestné body). Potom do niekoho loptu hodí. Ak sa netrafí, dostane trestný bod. Ak trafí, dostane trestný bod ten, koho trafil. Víťazom sa stáva ten, kto má najmenej trestných bodov.

9

lopty

Okienka

Hádzanie loptou

Hráči stoja v kruhu čelom dovnútra vo vzdialenosti na rozpaženie. V strede je hráč, ktorý drží loptu. Jeho úlohou je dostať loptu von z kruhu (len pomocou rúk – hodením, odrazením a pod.), v čom sa mu snažia zabrániť hráči v kruhu. Lopta nesmie letieť vo väčšej výške než sú ramená. Ten, kto pustí loptu pomedzi nohy alebo po svojej pravici, vystrieda stredného. Kruh môžeme postupne zväčšovať.

8

lopta

Odnes kameň

Hádzanie loptou

Na jednom mieste vyhodí hráč loptu do vzduchu, potom zoberie kameň a odnesie ho o kus ďalej. Musí sa ale vrátiť skôr, než lopta spadne na zem a chytiť ju. Ten, kto odnesie loptu najďalej, vyhráva.

7

lopta, kamienky

Streľba na ostrovy

Hádzanie loptou

Dve družstvá, ktoré majú svoje územia 10 metrov od seba, sa snažia hodiť loptu na súperovo územie. Súper sa snaží loptu buď chytiť alebo odraziť a hodiť ho späť. Jedna padnutá lopta rovná sa jeden bod.

8

lopty

Zúrivý kuchár

Hádzanie loptou

Na ležiacej kladine je rozložených 10 téglikov, ale len pod jedným z nich je schovaný kľúč. Jeden z družstva hádže loptou na tégliky a snaží sa ich zhodiť, ostatní mu loptu podávajú späť. Pred kladinou ale stojí rozzúrený kuchár, ktorému sa vôbec nepáči, že mu niekto hádže loptou po kuchyni. Snaží sa votrelcove hody odrážať panvicou. Časový limit na získanie kľúča je 2 minúty.

9

tégliky, lopty, panvica

Šišky

Hádzanie šišiek

Súťaž spočíva v hádzaní šišiek na určený cieľ (strom, konár) alebo do ohraničeného územia. Súťaží sa v tímoch.

6

šišky

Absolútny neporiadok

Indoorová

Súťažiaci rozdelení do dvoch tímov dostanú písmená s približne rovnakou početnosťou (napr. jedno dostane K a druhé L). Ich úlohou je v danom časovom limite, napr. 5 minút, priniesť čo najviac predmetov začínajúcich na príslušné písmeno. Započítavajú sa iba tie predmety, ktoré sú v okamihu limitu na mieste. Potom ich zástupcovia tímov striedavo predstavujú. Prehráva tím, ktorý nedokáže do 15 sekúnd predstaviť ďalší predmet začínajúci na ich písmeno.

6

X

Hra s abecedou

Indoorová

Rozmiešajte karty, na ktorých sú napísané písmená abecedy. Potom vyberte jednu, otočte ju k hráčom a súčasne povedzte napríklad „pohorie“. Kto prvý povie príklad pohoria na dané písmeno, získava kartu ako trofej. Ak vykríkne správnu odpoveď viacero hráčov naraz, nedostane kartu nikto. Striedajte námety a hrajte tak dlho, pokým všetky karty nerozdáte. Ten, kto bude mať najviac kariet, vyhráva.

8

karty s abecedou

Drevený panáčik

Indoorová

Vedúci dá prvému hráčovi v kruhu ľubovoľný kus drievka a povie mu: „Toto je drevený panáčik“. Hráč odovzdá drievko susedovi a povie: „Toto je drevený panáčik, ktorý má červenú čiapočku“. Ďalší povie: „Toto je drevený panáčik, ktorý má červenú čiapočku a býva v domčeku“. Každý ďalší k rozprávaniu niečo pridá. Posledný musí celú rozprávku doslovne zopakovať. Kto sa pomýli, stráca bod alebo vypadáva z hry.

6

drievko alebo iný predmet

Fotoscenár

Indoorová

Členovia jedného tímu majú v rukách fotografie, ktoré zachytávajú nejaký príbeh. Ich úlohou je postupne popísať to, čo vidia na jednotlivých obrázkoch. Druhý tím podľa tohto popisu zostavuje príbeh.

9

fotografie zachytáva-júce dej

Povodia riek

Indoorová

Hráči sú v kruhu. Ten, kto hru začína, otočí sa k svojmu susedovi vpravo a povie mu meno niektorej rieky. Ten musí rýchlo odpovedať názvom akéhokoľvek mesta, ktoré na tejto rieke leží. Hneď na to opäť tento druhý hráč povie svojmu susedovi napravo názov inej rieky a ten musí odpovedať názvom mesta. Takto hra pokračuje ďalej. Musí prebiehať rýchlo a keď sa niekto zasekne, počítajú mu hráči do desať. Ak dovtedy nestihne odpovedať, vypadáva z hry a v odpovedi pokračuje ďalší v poradí. Kto dokáže odpovedať najdlhšie, vyhráva.

9

X

Koľko ”K”?

Indoorová

Rozhliadnite sa po miestnosti, v ktorej sedíte. Je v nej veľa rôznych predmetov. Úlohou hry je napísať čo najviac predmetov začínajúcich sa na rovnaké písmeno, napr. „K“. Zapisovať sa môžu nielen názvy celých predmetov, ale i ich detailov.

8

X

Oprav mapu

Indoorová

Vedúci nakreslí mapku nejakej krajinky a vyznačí v nej niekoľko hrubých chýb (označí kopec nižším číslom než údolie, vedie rieku cez kopce, mlyn nakreslí nad rybníkom a pod.). Úlohou hráčov je objaviť čo najrýchlejšie všetky chyby.

9

namnožené mapky alebo plániky

Rozprávka

Indoorová

Súťažiaci dostane zoznam slov (asi 8-15, podľa veku), ktoré sa majú v rozprávke použiť. Nezáleží na ich poradí. Ich úlohou je asi po minútovej príprave porozprávať rozprávku, ktorá obsahuje dané slová a má aspoň trochu hlavu a pätu.

10

listy so slovami

Zoo

Indoorová

Vedúci hry začne rozprávať „Bol som v ZOO a videl som tam leva“. Sused po pravici pokračuje: „Ja som bol tiež v Zoo a videl som tam leva a medveďa“. Ďalší vo svojom rozprávaní pridá jedno zviera. Všetci musia postupne zopakovať zvieratá tak, ako išli za sebou a ten, kto vynechá alebo nedodrží ich poradie, vypadáva alebo stráca bod.

6

X

Stopovačka

Orientačná

Jeden z vedúcich vyrazí niekoľko minút pred skupinou. Cestou zanecháva pochodové značky, popisy s úlohami a iné stopy. Úlohou celej skupiny je podľa týchto značiek postupovať a dostať sa tak na miesto, kde na nich bude vedúci čakať. Nezabúdajme, že s deťmi musí ísť druhý vedúci. Môžeme sa tiež rozdeliť na 2 skupiny, jedna ide vpredu, druhá vzadu.

8

papiere, ceruzky

Topogra-fovia

Orientačná

Každý dostane papier a úlohu. Musí zakresliť na papier všetky významné body okolo cesty v úseku piatich kilometrov. Môže používať len topografické značky. Posledným by mal byť vedúci s mapou, ktorý bude porovnávať, či sa príliš nelíši od skutočnosti. Na konci porovnáme nákresy s mapou. Každý dostane bod za správne zakreslenú značku. Zle zakreslené či vynechané body sa nehodnotia.

10

papiere, ceruzky, mapa

Vodca slepých

Nočná

Všetkým členom tímu sa zaviažu oči. Vidí iba jeden. Ten musí ostatných previesť určitou traťou (lesom, okolo rybníka a pod.) tak, že píska na píšťalku alebo vydáva iné zvuky. Vyhráva najrýchlejší tím.

10

šatky

Bludička

Nočná

Hrá sa v teréne po zotmení. Hráč predstavujúci bludičku má v ruke baterku a rozsvieti ju v určitej vzdialenosti od ostatných hráčov – lovcov. Tí potom vyrážajú za svetlom a snažia sa bludičku chytiť. Bludička však svetlo po 3 sekundách zhasne a uteká potme preč. Z času na čas (asi po 1-2 minútach) musí bludička vždy bliknúť. Lov pokračuje až do chytenia bludičky, vypršania časového limitu či rozbrieždenia.

9

baterka

Nočný lov

Nočná

Na kopci je viditeľne umiestnený lampáš. Hráči sa rozdelia na obrancov a útočníkov. Útočníci sa chcú dostať k lampášu a obrancovia im v tom bránia.

10

lampáš

Majáky

Nočná

Vo zvolenom území rozmiestnime zapálené sviečky. Vedúci robia majáky – majú baterky a pomaly sa otáčajú. Úlohou hráčov je pozhasínať sviečky. Ak ich niektorý maják uvidí, musia sa vrátiť na štart. Za každú sfúknutú sviečku získava hráč bod.

9

baterky, sviečky

Plazenie pre cukríky

Nočná

Vyznačíme štvorcové územie veľkosti cca 50x50 metrov (podľa počtu hráčov). V rohoch ho označíme baterkami alebo petrolejkami. Do stredu územia potom umiestnime piate svetlo, obalené červeným papierom. Pod ním je kôpka cukríkov. Jedno družstvo – strážcovia – sa rozostavia pozdĺž hraníc. Úlohou druhého družstva je preplaziť sa až k cukríkom, vziať si jeden a odplaziť sa preč z územia bez toho, aby ich niekto zbadal a dotkol sa. Ten, koho sa strážca dotkne, musí odovzdať cukrík a vrátiť sa späť za hranicu. Vyhráva družstvo, ktorého hráči prinesú v určitom časovom limite viac cukríkov. Potom sa družstvá vystriedajú.

8

baterky, cukríky

Peniaze

Nočná

Obrovská novina – nad lúkou sa prevrhlo poštové auto plné peňazí. Je potrebné zobrať si sviečku, bežať na lúku a zbierať. Postavy so sviečkami sa mihajú po lúke a zbierajú vopred rozsypané papieriky tak dlho, kým vedúci neodpíska koniec hry.

9

„peniaze”

Sám do džungle

Nočná

Domorodci uniesli nášho priateľa do džungle. Úlohou hráčov je prejsť v noci vytýčenú trasu a po ceste hľadať uneseného (jeho obrázok). Ten, kto ho nájde, sa pod neho podpíše.

8

obrázok osoby

Horúci popol

Obratnosť

Niekoľko hráčov sa chytí za ruky a vytvorí kruh. Všetci sú bosí a snažia sa navzájom si šliapať na nohy tak, ako keby nestáli na zemi, ale na horúcom popole.

7

X

Chôdza na plechov-kách

Obratnosť

Vyznačíme trať dĺžky približne 10m (môže byť aj slalomová). Hráč má za úlohu absolvovať túto trasu bez dotyku zeme, chôdzou na plechovkách, ktoré si pridržiava špagátom (podrážka sa neustále musí dotýkať plechovky). Ak spadne, musí sa vrátiť na štart.

9

2 plechov-ky, špagát

Chôdza na klátikoch

Obratnosť

Vyznačíme trať dĺžky približne 10m. Úlohou hráča je túto trať prejsť bez dotyku zeme a to tak, že stojí každou nohou na jednom kotúľajúcom sa klátiku. Pre zjednodušenie môže držať v rukách dlhšiu tyč, ktorou sa môže odstrkovať.

9

2 klátiky, tyč

Indiánsky súboj

Obratnosť

Dvaja hráči si obviažu jeden koniec lana okolo pásu. Druhé konce sa priviažu k totemu (obaja musia mať lano rovnako dlhé). Každý hráč má k dispozícii uterák s uzlom na konci a palicu. Cieľom je vybiť protihráča a to buď palicou (iba raz) alebo uterákom (trikrát). Ten, komu sa lano dotkne zeme, stráca jeden život.

10

lano, totem, 2 uteráky, 2 palice

Kto to dokáže?

Obratnosť

V lese alebo na lúke vyhľadáme prekážky, ktoré sa nachádzajú stupňovito za sebou (popadané stromy, konáre a pod.). Hráči sa snažia tieto prekážky preskočiť (znožmo alebo jednonož) bez toho, aby sa ich dotkli. Za každý dotyk je trestný bod. Vyhráva ten, kto má kratší čas a menej trestných bodov.

8

X

Laso

Obratnosť

Na stôl položíme niekoľko druhov ovocia: pomaranč, jablko, kokosový orech, ananás, hrušku a pod. Jeden hráč po druhom hádže malým lasom a snaží sa ním ovocie zachytiť a pritiahnuť k sebe. Ovocie môžeme podľa veľkosti obodovať a podľa toho hráčov ohodnotiť. Najväčšie ovocie bude mať najmenej bodov.

8

laso, ovocie

Nosenie vody

Obratnosť

Celé družstvo má za úlohu nosiť lyžicami vodu z potoka a postupne tak naplniť úzku trubicu (odmerný valec). V ňom pláva trubička s nejakou informáciou. Keď nalejú dostatok vody, trubička vypláva tak vysoko, že ju dokážu vytiahnuť.

7

odmerný valec, lyžičky, trubička

Ľudská pyramída

Obratnosť

Na zem sa položia noviny. Celý tím sa na ne postaví tak, aby sa ničím nedotýkali zeme. Ak sa mu to podarí, noviny sa preložia na polovicu a tím svoj pokus opakuje. Tím, ktorý sa zmestí na najmenší kúsok novín, vyhráva.

9

noviny

Obkrútenie lana okolo stĺpa

Obratnosť

Na stožiar sa priviaže koniec lana vo výške asi 1,5 m od zeme. Druhý koniec si priviaže hráč okolo pása. Jeho úlohou je obkrútiť lano bez pomoci rúk okolo totemu tak, aby sa nikde nekrížilo a nedotýkalo zeme.

8

lano, stožiar

Podbie-hačka

Obratnosť

Dvaja hráči (každý na jednom konci) točia lanom na určenú stranu. Ostatní hráči podbiehajú pod lanom tak, aby sa im lano nedotklo tela. Podmienky je možné sťažiť zmenou smeru točenia či jeho zrýchlením.

8

lano

Zbieranie štipcov

Obratnosť

Na špagát natiahnutý vodorovne cez jednu stranu miestnosti rozvešiame štipce na bielizeň, tak aby neboli tesne pri sebe. Na druhú stranu miestnosti položíme na štartovú čiaru hrniec alebo menšiu nádobu. Úlohou súťažiacich je preniesť všetky štipce v čo najkratšom časovom limite do nádoby na štarte, a to výlučne ústami. Je dovolené brať si viacero štipcov naraz a so štipcami akýmkoľvek spôsobom (vždy však len ústami) manipulovať. Táto hra sa dá hrať i ako vylučovacia – dva špagáty vedľa seba, či ako štafeta.

7

štipce, špagát, hrniec alebo nádoba

Rybolov

Obratnosť

Na stole alebo na zemi je rozložených 15 hrnčekov s uškom. Pod jedným z nich je kľúč. Súťažiaci má udicu s háčikom. Počas doby, kedy mu beží časový limit, sa snaží z danej vzdialenosti háčikom chytiť a zodvihnúť hrnčeky a nájsť kľúč.

7

udica s háčikom, 15 hrnčekov

Tunelová štafeta

Obratnosť

Jednotlivé tímy stoja v zástupe za sebou a v širokom rozkročení predstavujú tunel. Na dané znamenie podlieza posledný z každého tímu odzadu tunelom a stavia sa opäť dopredu. Potom nasleduje ďalší a tak ďalej. Družstvo, ktorého všetci členovia prelezú najrýchlejšie, vyhráva. Môže sa tiež hrať tak, že hráči podliezajú po spiatočky. Potom začína prvý hráč z každého družstva. Keď tunelom prelezie, postaví sa dozadu.

6

X

Preteky trpaslíkov

Obratnosť

Hráči musia prebehnúť vyznačenú trasu v podrepe, s rukami pevne prichytenými nad pätou. Ak sa jej pustia, pripočíta sa im k dosiahnutému času dohodnutý počet trestných sekúnd. Trasa by nemala byť dlhšia než 40 metrov.

6

X

Čo do prírody nepatrí

Ekologická

Na lesnej ceste v úseku asi 80 metrov umiestnime predmety, ktoré do prírody nepatria – napr. klince, mince, papier, plechovku, hrebeň a pod. Hráči si pripravia papier a ceruzku a rozdelia sa prípadne do skupín. Potom jeden po druhom vybiehajú na trasu, ktorú musia absolvovať miernym poklusom a počas nej zaznamenať, ktoré predmety „objavili“. Za každý správne zaznamenaný predmet sa im pripočíta 1 bod. Za rýchlosť je možné pripočítať bonifikáciu. Pri príprave i hodnotení je dôležité nezabudnúť na tie predmety, ktoré sú už pri trati rozmiestnené bez nášho pričinenia (fľaše, handry, plechovky a pod.). Dôležité je tiež po hre všetky rozmiestnené predmety, prípadne i ďalšie, pozbierať a nenechať v lese.

7

predmet, ktoré do prírody nepatria

Mimikry

Ekologická

Hráčov pošleme do prírody, aby sa zamaskovali. Môžu využiť terénne nerovnosti, pokúsiť sa zo seba urobiť ker, alebo sa len schovať za strom. Po uplynutí limitu sa ich vedúci vydáva hľadať. Hodnotí sa nápaditosť a úspešnosť ukrytia. Je potrebné zdôrazniť ohľaduplnosť k prírode, aby to hráči s maskovaním príliš neprehnali.

7

X

Chorá ZOO

Zábavná

Všetky zvieratká v ZOO ochoreli. Každé inou chorobou, ale ani jedno z nich nemôže plynulo hovoriť. Cieľom hráčov je prezradiť ostatným, aké zviera predstavujú a akou chorobou trpia. Každý si vloží medzi predné zuby do úst zápalku (bez síry) a snaží sa to povedať ostatným. Hra býva veľmi zábavná.

8

zápalky

Evolúcia

Zábavná

V tejto hre existuje 5 základných vývojových stupňov: kuli-kuli, pip-pip, dyno-dyno, uááááá a človek. Každému stupňu patrí charakteristický zvuk (podľa názvu) a pohyb. Kuli-kuli chodí v podrepe a točí rukami (ako mažoretka), pip-pip je tiež v podrepe a máva krídlami, dyno-dyno je mierne vystretý a ruku má mierne pokrčenú nad hlavou, uááááá je takmer vystretý a bije sa rukami do pŕs. Na začiatku sú všetci kuli-kuli a pohybujú sa v priestore (to platí pre celú hru). Keď sa stretnú 2 tvory na rovnakom vývojovom stupni, strihnú si medzi sebou (kameň-papier-nožnice). Víťaz sa dostáva o jeden stupeň vyššie, porazený o jeden stupeň nižšie. Ak prehrá kuli-kuli, zostáva na svojom stupni (nižšie už klesnúť nemôže). Ten, kto sa stane človekom, vyhráva a odchádza z hry preč. Hrá sa tak dlho, kým si má kto s kým strihnúť.

6

X

Nosová

Zábavná

Hráči musia posúvať loptičku po stanovenej dráhe po zemi nosom. Zábavné je, ak sa táto hra pripraví v priestore, kde sa vyskytujú rôzne prekážky.

6

loptičky

Oxford–Cambridge

Zábavná

Hráči sa rozdelia do dvoch tímov (na Oxford a Cambridge) a posadia sa na zem tak, že kapitáni družstiev sedia tvárou k sebe a držia sa za ruky. Ich tímy si posadajú za nich, držia sa za ramená. Hra prebieha v kolách. V každom kole sa najprv vesluje. To funguje tak, že vždy zapádluje jeden tým (nakloní sa dozadu) a zakričí názov svojho tímu (to je najdôležitejšie na celej hre – veľa kričať) a potom druhý tím a tak dookola, až kým rozhodca nezapíska. Vtedy si družstvá musia vymeniť svoje miesta a to tak, že sa pohybujú v smere hodinových ručičiek. Tím, ktorý si sadne do východiskovej pozície ako druhý, stráca posledného hráča a hra pokračuje ďalším kolom. Tí, čo vypadnú, fandia ďalej svojim tímom (hlavne dostatočne hlasno).

9

X

Chôdza naslepo

Zábavná

Hráči si zaviažu oči a postavia sa na štartovú čiaru. Vedúci sa vzdiali do asi 100-metrovej vzdialenosti a v pravidelných intervaloch krátko píska na píšťalku. Poradie, v akom sa hráči dotknú vedúceho, určí poradie víťazov. Ten, kto sa vedúceho dotkol, vráti sa ticho späť na štartovú čiaru, aby nerušil ostatných hráčov.

9

píšťalka

Popoluška

Zábavná

Zmiešame dokopy väčšie množstvo rôznych zrniečok. Úlohou hráčov je rozdeliť so zaviazanými očami každý druh osobitne na vlastnú kôpku. Komu sa podarí roztriediť väčší počet zrniečok za stanovený čas (1-2 minúty), vyhráva. Za každé nesprávne vhodené zrnko sa od konečného počtu odpočítajú 2 zrnká.

6

obilie, fazuľa, šošovica, hrach, ryža a pod.

Záver

„Nie je dôležité byť veľkým, aby si urobil prvý krok. Je dôležité urobiť prvý krok, aby si sa stal veľkým”. Ako tréneri školení vieme, že ak z tejto knihy nevyužijete nič v priebehu nasledujúceho týždňa, nevyužijete to už najpravdepodobnejšie nikdy... Odporúčame vám preto, aby ste po jej prečítaní urobili aspoň jednu z týchto troch vecí:

a) Napísali svoj vlastný zoznam nápadov či scenár outdoorového programu

b) Navštívili stránku www.stageman.eu a zapísali sa na naše praktické školenia

c) Navštívili stránku www.work-and-fun.com, zaregistrovali sa na nej a získali tak kontakty

na animátorov či zamestnávateľov.

Z vlastných skúseností poznáme, že samotné čítanie môže poskytnúť iba vedomosti, ale aby človek získal odvahu a sebadôveru, musí si prečítané osobne vyskúšať – musí urobiť prvý krok. Ak ste hotelierom, zamyslite sa nad tým, aký môže mať animácia vplyv na marketing a finančné výsledky vášho biznisu. Ak ste animátorom, už dnes si premyslite, kde a ako chcete pracovať, aby ste zrealizovali svoje sny. A ak ste človekom intenzívne spojeným s outdoorom, nedovoľte, aby vám najzaujímavejšie nápady z tejto knihy vyfučali z hlavy v priebehu najbližších dní. Je potrebné konať! To je najlepší recept na úspech.

Ak si myslíte, že táto kniha bola pre vás užitočná a že ste z nej načerpali veľa inšpirácie, prosím, podarujte jeden exemplár svojim spolupracovníkom alebo ľuďom, ktorí sa chcú rozvíjať a potrebujú motiváciu. Veríme, že jej čítanie bolo len začiatkom vašej sebarealizácie! – Tešíme sa na stretnutie vo svete animácie a outdooru!

Bibliografia

Babiar, M. 2010. Motivácia žiakov k zážitkovému učeniu v prírodnom prostredí. Rigorózna práca. Banská Bystrica: Fakulta humanitných vied UMB, 2010. 95 s.

Babiar, M. 2012. Vplyv programu zážitkového učenia v prírodnom prostredí na rozvoj interpersonálnych vzťahov adolescentov. Dizertačná práca. Banská Bystrica: Fakulta humanitných vied UMB, 2012. 145 s.

Bączek, J. B. 2003. Demokracie, občanská společnost a vzdĕlávání. Jeník Z., Krejčí J. (Eds.). Česká občanská společnost a modely demokracie v 21. století. Krnov: Cesta svĕtla, 2003.

Bączek, J. B. 2006. Socializing activities in team sports. „Kultura Fizyczna”, nr 1 – 2 / 2006.

Bączek, J. B. 2013. Animacja czasu wolnego w turystyce. Praktyczny podręcznik dla animatora. Warszawa: STAGEMAN, 2009.

Bączek, J. B. 2010. O potrzebie animacji czasu wolnego. „Hotelarz”, nr 8 (571) / 2010.

Bączek, J. B. 2013. Psychologia eventów. Warszawa: STAGEMAN, 2013.

Bączek, J. B. 2013. Animácia voľného času. Bratislava: STAGEMAN, 2013.

Cooper, G. 1998. Outdoors with young people. Lyme Regis: Russell House Publishing Ltd, 1998. 145 s. ISBN 1-898924-24-4.

Festeu, D. – Humberstone, B. (Eds.). 2006. Non-formal Education through Outdoor Activities Guide. Burnham: Design & Print, LtD. 2006. 256 s. ISBN 0-9552355-0-2.

Gilbertson, K. et al. 2006. Outdoor Education: Methods and Strategies. Illinois: Human Kinetics, 2006. 214 s. ISBN 0-7360-4709-3.

Gotthard, P. Ed. 2001. Velká kniha her. Dostupná online na www.informacnik.cz.

Hanuš, R. – Hrkal, J. 1999. Lanové překážky a lanové dráhy. Olomouc: HANEX, 1999. 156 s. ISBN 80-85738-25-8.

Hanuš, R. – Chytilová, L. 2009. Zážitkově pedagogické učení. Praha: Grada, 2009. 192 s. ISBN 978-80-247-2816-2.

Hrkal, J. 2012. Encyklopedie her. Dostupná online na www.hra.cz.

Neuman, J. 1998. Dobrodružné hry a cvičení v přírodě. Praha: Portál, 2000. 325 s. ISBN 80-7178-405-2.

Rohnke, K., Butler, S. 1995. Quicksilver (Adventure Games, Initiative Problems, Trust Activities and a Guide to Effective Leadership). Iowa: Kendall/Hunt Publishing Company. 286 s. ISBN 978-0-7872-2103-4.

Thomann, A. 2012. Learning concepts in slacklining. In 5th International Mountain and Outdoor Sports Conference. pp 72-88. Praha: FALON, 2012. ISBN 978-80-87432-02-0.

Židek, J. et al. 2004. Turistika. Bratislava: PEEM, 2004. 184 s. ISBN 80-88901-89-8.

ISBN: 978-83-937164-1-8

Vytvorenie elektronickej verzie Dibuk, s. r. o., 2014

Vytvorené prostredníctvom Publico.sk

Table of Contents

Úvod

Animácia v cestovnom ruchu

Outdoor ako forma rozvoja

Animátor outdoorových aktivít

Špecifiká tvorby outdoorových programov

Outdoorové animácie v praxi

Názorné scenáre outdoorových programov

Outdoorové animácie v Európe

Praktické prínosy animácie pre hotely, cestovné kancelárie a organizácie v cestovnom ruchu

Databáza hier a aktivít na každú príležitosť

Záver

Bibliografia