Nakladatelství Pierot, spol. s r. o.

Vydalo jako svou 502. publikaci nakladatelství Pierot, spol. s r.o.

Odjednávky vyřizujeme na adrese: Štefánikova 29, 150 00 Praha 5,

tel./fax: 257 328 476 - 478, email: pierot@pierot.biz.

Ukážka z elektronickej knihy

ISBN:   978-80-7353-421-9       EAN:   9788073534219

Text: Alena Schejbalová

Ilustrace: Vendula Hegerová

Obálka, grafická úprava: Jan Matějček

Tisk: Tiskárny Havlíčkův Brod, a. s.

Sotva se ráno vyhoupne nad , hned má plno práce. „ Vstávejte, lenoši,“ probouzí svými zlatými paprsky zvířátka v a zatřpytí se na louce v ranní rose.

Bílé , modré , žluté a všechna ostatní kvítka se napřimují a nastavují hřejivým paprskům své .

vylézají ze svých úkrytů a možná trochu závidí zpěváčkům, kteří volně poletují ze stromu na a zvonivým zpěvem vítají nový den.

I v je hned plno ruchu. Už jsou vzhůru zajíci, srnky, , divočáci, i malé myšky a všichni si začínají shánět potravu. Jenom líný ještě spí, ale s tím se nezdržuje. Však on jezevce hlad také probudí a vyleze ze své nory.

Sluníčko se vydává na další cestu a zvědavě nakukuje do příbytků lidí. se chystají do práce, maminky připravují snídani, ale se z teplých moc nechce. Sluníčko je musí pořádně zašimrat pod nosem, aby se probudily a nepřišly pozdě do .

Sluníčko také vidí, že si Jakub včera neumyl krk a má ho černý jako . Lucinka si večer neuklidila hračky a Pepík nemá připravené učení v . Zato Katka je už vzhůru a pomáhá mamince s přípravou snídaně.

se s dětmi nemůže víc zdržovat. Patří přece všem lidem, zvířátkům i a proto rychle šplhá po obloze vzhůru. Musí za jeden den přejít od východu k západu a všechno prozářit svými teplými .

V poledne, když jdou děti ze , stojí sluníčko už vysoko na obloze, ale co to vidí? Katka má ušpiněné od toho, jak myla a Lucinka zase nesnědla svačinu. Kluci před školou odhodili na zem, nejdou ani na oběd a místo oběda hrají .

Najednou kde se vzal, tu se vzal, zakryl sluníčku výhled veliký šedivý . „Prší,“ volaly a utíkaly se schovat. Lidé na ulicích rozvírali , aby jim voda nezatekla za krk, ale rostliny přijímaly dešťové s úlevou. Byly už od slunečních celé vyprahlé.

Sluníčko se nezlobilo, že mu mrak zakryl výhled. Vědělo, že příroda potřebuje vláhu a že spláchne prach i na ulicích, aby se lidem lépe dýchalo. „ Jen ať prší, však já zase všechno usuším a prohřeju, až ten šedivý odpluje,“ myslelo si .

Déšť ale tentokrát trval hodně dlouho a když se konečně podařilo sluníčku zasvítit na zemi, zhrozilo se.

na byly tak zmáčené, že ohýbaly až ke kořínkům a zvířátka v lese byla také celá promoklá. Jen stály rovně a deště se v jejich korunách třpytily jako drahokamy. V ulicích byly velké a lidé, kteří pospíchali ze zaměstnání do svých domovů, se jim jen těžko vyhýbali.

„ Tohle já všechno nevysuším, vždyť už za chvíli musím zajít za ,“ povzdechlo si sluníčko.

„ Já ti pomůžu,“ přispěchal sluníčku na pomoc čiperný . Načechral zvířátkům mokrou srst, protřepal rostlinám ztěžklé hlavičky, zafoukal i do kaluží ve městě a stačilo svými posledními ještě všechno proteplit.

Příroda se spokojeně chystala ke spánku, zvířátka zalézala do svých doupat a úkrytů, rodiče ukládali do a všichni věděli, že po noci nastane zase nový den a sluníčko opět vyjde.

Koniec ukážky

Table of Contents

Kryt

Titul

Kopie právo

Kapitola